Справа № 125/747/21
Провадження №11-кп/801/827/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000042 від 09.03.2021, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 28.06.2022, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гармаки Барської ТГ Жмеринського району, Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, засудженого 05.05.2021 вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі з однорічним іспитовим строком, ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 18.01.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2021 більш суворим, призначеним цим вироком, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком три роки, зарахувавши у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання частково відбуте за попереднім вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2021, за правилами передбаченими ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, однак в цій частині вирок не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2021 о 19 год 00 хв, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , в с. Комарівці Жмеринського району Вінницької області, через не зачинену хвіртку зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , користувачем якого є ОСОБА_10 , та достовірно знаючи, що на даний час у ньому ніхто не проживає, шляхом зриву навісного зама на вхідних дверях проникли в приміщення сараю, де діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, вчинили крадіжку чотирьох алюмінієвих бідонів об`ємом 40 літрів кожний. Після цього, ОСОБА_9 , за попередньою змовою із ОСОБА_8 , шляхом зриву навісного замка на дверях літньої кухні, проникли всередину, де діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, вчинили крадіжку одного алюмінієвого котла об`ємом 40 літрів. Викрадені речі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в руках перенесли до будинку ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 , та в подальшому розпорядились ними на власний розсуд.
Згідно висновку експертизи №2532-2533/21-21 від 19.04.2021 ринкова вартість чотирьох бідонів, об`ємом 40 літрів кожний становить 1240 грн, ринкова вартість алюмінієвого котла об`ємом 40 літрів становить 500 грн.
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Барського районного суду від 28.06.2022 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, яке за своїх розміром є явно несправедливим через суворість. Захисник просить ухвалити свій вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, застосувавши ст. 69 КК України, та у відповідності зі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Вказує, що судом належним чином не враховані обставини, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, та стан його здоров`я.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисту, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах, достовірність і достатність яких не ставиться під сумнів сторонами та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.
Доводи захисника про суворість колегія суддів вважає неспроможними з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Положеннями ст. 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При цьому, за змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статі (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.
У кожному випадку застосування ст.69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, при цьому зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд дотримався вимог кримінального закону та враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину; обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та обставину, яка його обтяжує; дані про особу останнього, який на час вчинення кримінального правопорушення був не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину.
Також судом першої інстанції взято до уваги висновок досудової доповіді Жмеринського РС №1 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 09.02.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
Окрім того, судом зважено на те, що ОСОБА_8 було засуджено вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2021 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі з однорічним іспитовим строком. Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 18.01.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.
Наведене свідчить, що обвинувачений являється особою кримінальної спрямованості, будучи засудженим за умисне кримінальне правопорушення, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність.
Доводи апелянта щодо неналежного врахування усіх обставин справи та даних, які характеризують особу обвинуваченого, є надуманими.
Посилання на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 не свідчить про неможливість останнього відбувати покарання умовах ізоляції від суспільства.
Апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які б свідчили про можливість зменшення строку призначеного покарання з застосуванням ст. 69 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених в ній вимог.
Покарання, визначене ОСОБА_8 в межах кримінального закону та у розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для зміни вироку не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Барського районного суду Вінницької області від 28.06.2022 щодо ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4