Справа №591/222/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/309/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

12 вересня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/222/21 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.12.2021 щодо відмови у арешті майна та визначення порядку зберігання речового доказу,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на нежитлове приміщення готель, загальною площею 5110 кв. АДРЕСА_1 , яке належить ТОВ «ГК «Ювілейний» шляхом заборони власнику користуватися і розпоряджатися майном та визначити порядок його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі Національне агентство) в управління, зобов`язавши його забезпечити у встановленому законом порядку реєстрацію прав на управління та інших речових прав і надати право державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів як спеціальним суб`єктам, наділених функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти реєстраційні та нотаріальні дії щодо вказаного майна лише за відповідним зверненням Національного агентства, оскільки після накладення арешту на вказане майно на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.05.2021 шляхом заборони його відчуження в кримінальному провадженні з`явилися нові обставини, зокрема, повідомлено про підозру його власнику ОСОБА_9 , які вказують на необхідність покладення на власника додаткових правообмежень: заборони користуватися та розпоряджатися ним з одночасною передачею до Національного агентства з метою забезпечення збереження економічної вартості арештованого майна, виключення прямого та опосередкованого впливу на нього з боку підозрюваних, інших заінтересованих осіб.

До Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна та визначення порядку зберігання речового доказу, погодженим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 звернувся ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 , яке обгрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0001666 від 23.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 388, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 382, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 362 КК, здійснюється досудове розслідування, в якому готель, загальною площею 5110 кв. м, м. Суми, пл. Привокзальна, 9А, яке належить ТОВ «ГК «Ювілейний», визнано речовим доказом, оскільки цей готельний комплекс був об`єктом кримінально протиправних дій та право власності на нього було набуте в результаті вчинення кримінальних правопорушень. 13.05.202 ухвалою слідчого судді на зазначене приміщення готелю, власником якого є ОСОБА_9 , накладено арешт шляхом заборони його відчуження. Оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень здійснено після накладення слідчим суддею арешту на приміщення готелю, то були встановлені нові обставини, що свідчать про необхідність покладення на власника додаткових правообмежень, а саме заборони користуватися та розпоряджатися ним з одночасною передачею до Національного агентства з метою забезпечення збереження економічної вартості арештованого майна, виключення прямого та опосередкованого впливу на нього з боку підозрюваних, інших заінтересованих осіб.

20.12.2021 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми у задоволенні вказаного клопотання слідчому було відмовлено. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що органом досудового розслідування не доведено існування обставин, які б підтверджували, що застосований раніше слідчим суддею арешт майна не забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду представник ТОВ «Готельний комплекс «Ювілейний» в судове засідання не з`явився, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертався, а тому колегія суддів, враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд у його відсутність.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. При цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, в порядку ст. 170-173 КПК, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для такого арешту або відмови у задоволенні клопотання. Тобто, при вирішенні питання щодо можливості застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 4 ст. 173 КПК, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна і зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, що було дотримано слідчим суддею в повному обсязі.

Так, СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001666 від 23.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 388, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 382, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 362 КК, в межах якого нежитлове приміщення готелю під літ. А-VIII, А-II, А-III, загальною площею 5110 кв. м, за адресою: м. Суми, площа Привокзальна, 9А, яке належить ТОВ «Готельний комплекс «Ювілейний», було визнано речовим доказом, так як воно об`єктом кримінально протиправних дій та право власності на нього набуто в результаті вчинення кримінальних правопорушень.

13.05.2021 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми на вказане нежитлове приміщення готель накладено арешт шляхом заборони його відчуження.

16.12.2021 слідчий повторно звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного вище майна, обґрунтувавши своє клопотання тим, що ОСОБА_9 , яка є власником арештованого нежитлового приміщення готелю, 30.06.2021 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 382 КК, у зв`язку із чим були встановлені нові обставини, що свідчили про ризики, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК. При цьому органом досудового розслідування не було надано суду належних і достовірних доказів, які б вказували на необхідність застосування більш обтяжливих способів арешту зазначеного в клопотанні майна ніж той, що вже був раніше застосований на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.05.2021, яка, до речі, в апеляційному порядку не оскаржувалась. Тобто, орган досудового розслідування фактично погодився, що обрані слідчим суддею обмеження є достатніми та дієвими заходами збереження цього майна як речового доказу в кримінальному провадженні.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів як вилучення майна або його арешт, то Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Зокрема, у справі «Новоселецький проти України» (заява № 47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) ЄЄПЛ наголошує, що «у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар». При цьому «будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи; необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар» (рішення ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden).

Доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 щодо необхідності покладення додаткових правообмежень на зазначене в клопотанні майно, не заслуговують на увагу, оскільки як в самому клопотанні, так і в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведені обставини, що свідчили б про існування фактів його (майна) приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження після накладення на нього арешту шляхом заборони його відчуження. При цьому колегія суддів бере до уваги, що заборона користування та розпорядження цим майном може призвести до обмеження правомірної підприємницької діяльності ТОВ «Готельний комплекс «Ювілейний», враховуючи його цільове призначення, яка ніким не заборонена і не припинена.

Що ж стосується вимог прокурора про визначення порядку зберігання цього майна шляхом передачі Національному агентству, то вони є необґрунтованими, оскільки перебувають поза межами компетенції суду апеляційної інстанції в розумінні ст. 309 КПК і не можуть бути предметом апеляційного перегляду.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином умотивованою і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.12.2021 щодо відмови у арешті майна та визначення порядку зберігання речового доказу у кримінальному провадженні № 0001666 від 23.05.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4