Справа № 523/7060/22
Провадження №1-кп/523/1352/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України у спрощеному провадженні в приміщенні суду обвинувальний акт й додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000487 від 25.06.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого та офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у тому числі востаннє:

-30.11.2017 року Суворовським районним судом м Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого того ж дня з-під варти в залі суду на підставі ч.5 ст.72 КК за відбуттям строку покарання,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На адресу Суворовського районного суду м.Одеси із Суворовської окружної прокуратури м.Одеси одночасно із означеним обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, в якому викладено клопотання прокурора ОСОБА_3 про розгляд акта у спрощеному порядку, також для розгляду надійшли матеріали кримінального провадження та відповідна заява сторони захисту.

Приписи ч.1 ст.382 КПК України встановлюють, що у разі розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, суд у п`ятиденний строк з дня отримання такого обвинувального акта, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України надані для судового розгляду обвинувальний акт й додані до нього матеріали, суд доходить наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 24.06.2022 року, о 19:40 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля будинку 147/2 по пр.Добровольського в м.Одесі, підійшов до службового автомобіля патрульної поліції марки «Toyota Prius» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який рухався за повідомленням оператора «102» для перевірки отриманої інформації та в салоні якого знаходився екіпаж патруля «Океан-402» у складі інспекторів УПП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , усвідомлюючи перебування у громадському місці, діючи умисно й безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, моральності та добропристойності, проявляючи винятковий цинізм, маючи на меті принизити честь та гідність працівників поліції, вказаний обвинувачений наніс не менш трьох ударів руками і ногами по зазначеному автомобілю та став виражатися нецензурною лайкою на адресу поліцейських та поводитись агресивно, у зв`язку з чим його було затримано означеними працівниками поліції, а внаслідок наведених дій обвинуваченого був зірваний режим несення служби працівниками поліції.
Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_2 висунуте обвинувачення у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом (хуліганство), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до означеної вище заяви сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_2 за участю захисника ОСОБА_6 , погодились зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилися з обмеженням права на апеляційне оскарження, виявивши згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а обвинувачений при цьому повністю й беззаперечно визнав свою винуватість, та просив призначити покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

З огляду на матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 під час досудового розслідування повністю визнав свою провину за висунутою підозрою, що ідентична викладеному в акті обвинуваченню, а будучи допитаним дізнавачем в якості підозрюваного, надав зізнавальні показання про час, місце, спосіб і мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального проступку.

Втім, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального проступку, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось, відповідно до ч.1 ст.382 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом (хуліганство), а відтак дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.296 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.296 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом та карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії кримінальних проступків і, а також судом враховується стан здоров`я зазначеного обвинуваченого та його особа свою провину в інкримінованому діянні визнав; на диспансерному обліку лікарів-психіатрів не перебуває; офіційно не працевлаштований та неодружений; забезпечений місцем реєстрації й проживання; раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а інкриміноване йому діяння у цьому кримінальному провадженні мало місце в період дії воєнного стану в державі та протягом не знятої й непогашеної у встановленому законом порядку судимості; на час інкримінованого діяння перебував у стані алкогольного сп`яніння, сукупність чого свідчить про схильність вказаного обвинуваченого до вчинення протиправних діянь, про відсутність у нього легальних джерел доходу, але одночасно обумовлює можливість виправлення обвинуваченого в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується суд, слід віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю правопорушення, а до обставин, що обтяжують покарання зазначеного обвинуваченого, належить вчинення інкримінованого діяння у стані алкогольного сп`яніння.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги наявні в матеріалах справи характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 (зокрема, не працевлаштованість, відсутність легальних джерел доходів, попереднє притягнення до кримінальної відповідальності та наявність не знятої й непогашеної у встановленому законом порядку судимості, вчинення інкримінованого діяння в умовах воєнного стану і у стані алкогольного сп`яніння), що за приписами ст.53 КК України обумовлює неможливість призначення такого виду покарання як штраф, суд у контексті ст.ст.50, 61, 65 цього ж Кодексу, доходить висновку про те, що виправлення зазначеного обвинуваченого має відбуватися без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі у визначених санкцією ч.1 ст.296 КК України межах, але із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з одночасним покладенням на вказаного обвинуваченого низки відповідних обов`язків, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення зазначеної особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку випробування зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_2 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні карту пам`яті «Apacer, 32 gb, micro sd hc» із відеозаписом на ній, що переданий на зберігання під розписку інспектору УПП в Одеській області ОСОБА_4 , - вважати повернутими за належністю вказаній особі, а компакт-диски з відеозаписами з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейських, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати у означених матеріалах.

Копії вироку направити прокуророві та ОСОБА_2 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також спрямувати для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня ухвалення, а для обвинуваченого, у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я: ОСОБА_1