Номер провадження: 11-сс/813/726/22
Справа № 509/743/22 1-кс/509/132/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000005 від 07.01.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.263 КК України,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладено арешт на речі вилучені в ході проведення обшуку від 12.02.2022 року за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , та які перелічені в резолютивній частині ухвали, а саме на: пристрій травматичної дії «Safari 820G» кал. 9 мм, № НОМЕР_1 та 7-м набоїв (патронів) із позначенням «Вій 9 мм Р.А.», що вилучено в розрядженому стані до сейф пакету № INP 1010680; дозвіл №16017, виданий ОСОБА_6 на пристрій травматичної дії «Safari 820G» кал. 9 мм, № НОМЕР_1 , який вилучено до паперового конверту.
Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною та такою, яка підлягає скасуванню.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що:
-слідчим суддею не прийняті доводи власника майна, зокрема про те, що заява ОСОБА_8 про вчинення відносно неї з боку ОСОБА_6 злочину є завідомо неправдивою;
-слідчий під час судового засідання не надав обґрунтованих пояснень щодо необхідності накладання арешту на майно;
-клопотання слідчого звернене до суду з порушенням визначеного ст. 171 КПК України строку;
- ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні;
-вилучені речі не відповідають критеріям, визначеним ст.167 та ст.170 КПК України.
На підставі цього, просить ухвалу слідчого судді від 17.02.2022 року про арешт майна скасувати, а вилучене майно повернути власнику.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У клопотанні слідчого зазначено, що слідчим відділенням СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.01.2022року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.1 ст. 263 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 , та незаконого поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.
Як вбачається з клопотання, 06.01.2022 до чергової частини ВП № 1 ОРУП № 2 надійшла заява від ОСОБА_8 у якій вона просить прийняти заходи до гр. ОСОБА_6 , жителя смт. Великодолинське, який 01.01.2022 приблизно о 22:00 год., перебуваючи неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_2 , спричинив їй тілесні ушкодження.
В рамках вказаного кримінального провадження 12.02.2022 на підставі ухвали Овідіопольського районного суду проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:
1) Пристрій травматичної дії «Safari 820G» кал. 9 мм, № НОМЕР_1 та 7-м набоїв (патронів) із позначенням «Вій 9мм Р.А.», що вилучено в розрядженому стані до сейф пакету № INP 1010680;
2) Дозвіл №16017 ОСОБА_6 на пристрій травматичної дії «Safari 820G» кал. 9 мм, № НОМЕР_1 , вилучено до паперового конверту.
Вилучені предмети, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, згідно клопотання слідчого містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, вилучені речі необхідні з метою проведення подальшого експертного дослідження, а також з метою виключення можливості пошкодження, втрати та зникнення речових доказів, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту вилучене майно.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучені предмети можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, на них може міститися інформація, яка має відношення до кримінального провадження.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання речовими доказами від 14.02.2022 року, відповідно до якої вилучені речі та документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження (а.п. 12).

Слідчий суддя дійшов вірного висновку, що метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та з метою проведення судових експертиз з вилученим майном та зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважав за необхідне на даному етапі досудового слідства накласти арешт на вказане в клопотанні майно, з метою збереження та дослідження вказаних речових доказів.

Апеляційний суд погоджується з висновками ухвали слідчого судді про те, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000005.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000005відомості про яке внесені до ЄРДР 07.01.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 263 КК України, про накладення арешту на майно, перелічене у клопотанні слідчого, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, вбачається наявність правових підстав для його арешту.

Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку, 12.02.2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук, під час проведення якого були вилучені речі перелік яких міститься в клопотанні.

Окрім того, вилучене майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому на нього може бути накладений арешт, як на речовий доказ у кримінальному провадженні, незалежно від того, хто є його власником, у кого і де він знаходиться, а також незалежно від того чи належить він підозрюваному або іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, посилання апелянта на те, що слідчим суддею безпідставно та всупереч ст. 170 КПК України накладено арешт на вилучене майно, не можуть бути взяті до уваги.

Крім того апеляційний суд відхиляє доводи про те, що власник майна не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому відсутні правові підстави для арешту майна, оскільки, на даний час тривають необхідні слідчі дії. Таким чином, вилучені предмети є речовими доказами у розумінні ст.98 КПК України, а тому є правомірним накладання арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому відповідно до ст. 170 ч.3 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, постановою слідчого від 14.02.2022 року призначено комплексну експертизу зброї (а.п. 20).
Також апеляційний суд відхиляє доводи про те, що власник вилученого майна ОСОБА_6 не причетний до даного кримінального провадження, а тому відсутні правові підстави для арешту майна, оскільки, він був присутній під час проведення обшуку у вказаній квартирі та проживає в ній, на даний час тривають необхідні слідчі дії з метою встановлення обставин скоєння злочину та осіб, причетних до нього.
Відповідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідь до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати такого майна власником чи особою в якої його вилучено. Однак з накладенням арешту втрачається така можливість, а тому може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його приховування.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Таким чином, на підставі всебічного та повного дослідження фактичних обставин провадження за клопотанням слідчого про арешт майна слідчий суддя вірно встановив, що наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для застосування у кримінальному провадженні №0000005 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, який відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Доводи власника майна, зокрема про те, що заява ОСОБА_8 про вчинення відносно неї з боку ОСОБА_6 злочину є завідомо неправдивою, апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на те, що внесення відомостей до ЄРДР і проведення перевірки за заявою ОСОБА_6 не може свідчити на даний час, про наявний склад кримінального правопорушення в діях ОСОБА_8 .
Доводи апелянта щодо порушення строків на подання клопотання до суду є необґрунтованими, оскільки клопотання про арешт майна подано до суду у строк, тобто 14.02.2022 року. При цьому апеляційний суд приймає до уваги посилання апелянта відносно порушення слідчим суддею строків розгляду, передбачених ст. 173 КПК України, однак вказане порушення не є істотним. На переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та прийшов до вірного висновку про необхідність збереження вилученого майна, забезпечення проведення експертних досліджень, у зв`язку з чим в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Посилання апелянта на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом - не встановлено.

Приписами п.1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу ОСОБА_6 , так як її доводи спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, оскільки вона відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим апеляційний суд роз`яснює про те, що власник майна має право в подальшому звернутись до слідчого суді із клопотанням про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000005 від 07.01.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.263 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4