Єдиний унікальний номер:448/375/19
Провадження № 1-кп/448/18/22
У Х В А Л А

(повний текст)

17.05.2022 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

та обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Мостиського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки. В обґрунтування клопотання покликається на те, що органом державного обвинувачення ОСОБА_5 звинувачується у тому, що вона умисно не виконує рішення Мостиського районного суду від 27.11.2017р., відповідно до якого вирішено усунути ОСОБА_6 перешкоди у користуванні підвалом (приміщенням під літерою ІІІ поверхневого плану 21,4 кв.м.) у будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_5 надати ОСОБА_6 доступ до користування даним підвальним приміщенням. Вказує, що в ході досудового розслідування, а також слухання справи в суді було встановлено, що ОСОБА_5 на день ухвалення судового рішення була співвласницею квартири АДРЕСА_2 (в розмірі частки 1/6) і що умислу на невиконання даного рішення, як співвласниця квартири не мала і не має на даний час, що підтверджується відсутністю фактів фактичного чинення нею перешкод у користуванні спірним приміщенням у формі дій чи бездіяльності, оскільки за станом свого здоров`я вона фізично сама вже тривалий час спірним приміщенням не користується і впливу на інших осіб, в користуванні яких перебуває приміщення не має. Зазначив, що спірне приміщення є підвалом у користуванні співвласників квартири АДРЕСА_2 . Ствердив, що станом на сьогоднішній день обвинувачена ОСОБА_5 не є співвласницею даної квартири, як і не є співкористувачем спірного приміщення, що підтверджується договором дарування часток квартири від 03.07.2020 року, а отже не може в той чи інший спосіб вплинути на виконання судового рішення, так і на його невиконання. Вважає, що з огляду на вказані обставини, правомірним є застосування норм інституту звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, згідно ст.48 КК України, так як припинення права власності на спірну квартиру, як і права користування спірним підвальним приміщенням і є тією зміною обстановки вчинення кримінального правопорушення, що тягне за собою втрату суспільної небезпеки окремого, конкретного діяння, у чому звинувачена ОСОБА_5 органом досудового розслідування.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засідання підтримав подане ним клопотання, покликаючись на обставини викладені у такому, а також зазначив, що обвинувачена ОСОБА_5 відчужила частку своєї квартири не з метою невиконання зобов`язання, а у зв`язку з хворобою, через що подарувала свою частку дочці. З огляду на викладені обставини, зазначив, що є усі підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, а тому просить вказане клопотання задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заявлене її захисником -адвокатом ОСОБА_4 клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі. В обґрунтування своїх заперечень покликалась на наступне: доводи сторони захисту щодо того, що умислу на невиконання судового рішення обвинувачена ОСОБА_5 не мала спростовуються показаннями свідків, які були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження; стороною захисту не надано належних доказів з лікувальних установ, які б підтверджували факт того, що обвинувачена ОСОБА_5 не може користується підвальним приміщення у зв`язку із станом свого здоров`я. Вважає, що факт відчуження квартири обвинуваченою ОСОБА_5 в користь своєї дочки ОСОБА_7 та те, що остання, не є співкористувачем підвального приміщення, щодо якого постановлено рішення суду у цивільній справі, не є передумовою для звільнення від кримінальної відповідальності та застосування ст.48 КК України; на даний час рішення Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/1644/16-ц не виконано. Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" за змістом статті 48 КК України у такій передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.Зазначила, що незважаючи на те, що обвинувачена відчужила квартиру своїй дочці, однак і надалі продовжує в такій проживати, як і проживала, а тому має доступ до усіх нежитлових приміщень, що відносяться до цієї квартири. З огляду на наведене, вважає, що немає жодних обставин, які б свідчили, що обвинувачена ОСОБА_5 змінила умови своєї життєдіяльності, які позитивно й суттєво вплинули на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь надалі, а вчинене нею діяння внаслідок зміни обстановки втратило свою суспільно небезпечність на час розгляду справи. Ствердила, що під час судового розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не встановлено таких даних, які б були підставою для застосування ст.48 КК України. Також, вказала, що обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що не знає як виконати рішення суду, однак не зверталась до суду з заявою про роз`яснення способу виконання такого.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як відомо із ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Санкцією ч.1 ст.382 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченою кримінального правопорушення, так і станом на 16.05.2022р. передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст.12 та ст.48 КК України.

Із врахуванням викладених у новій редакції положень у ст.12 КК України, дане кримінальне правопорушенням відноситься до нетяжкого злочину, та у разі вчинення такого, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, на підставі ст.48 КК України.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому, враховуючи вимоги ст.ст.4 та 5 КК України суд вважає, що в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , слід застосувати положення статей 12 та 48 КК України в редакції, яка діє на даний час, оскільки такі норми покращують її становище.

Отже, згідно ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.2 ст.44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Так, у відповідності до вимог ст.48 КК України (яка діє станом на час розгляду клопотання) особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Така зміна обстановки може бути двох видів: масштабна або локальна. Масштабна зміна обстановки стосується змін у межах країни і може полягати, наприклад, у зміні економічного або політичного курсу країни, підходів держави до вирішення тієї чи іншої проблеми, тощо. Локальна зміна обстановки вчинення злочину - це зміна обстановки в певному регіоні, місті, підприємстві, тощо і може виявлятися, наприклад, у прийнятті владою таких рішень, які істотно впливають на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільне небезпечного; зміні природних умов або умов господарювання в певному регіоні, що впливає на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільно небезпечного тощо. Масштабні та локальні зміни обстановки тягнуть за собою два види втрати суспільної небезпечності діяння.

Перший вид пов`язаний з втратою суспільної небезпечності не тільки конкретно вчиненого діяння даною особою, а й певного виду таких діянь. Масштабні та швидкі зміни у тих або інших сферах життя суспільства та держави можуть призвести до ситуації, за якої законодавець не встигає змінити ознаки відповідно складу злочину або зовсім виключити його із Кримінального кодексу України. Визнання судом того, що раніше вчинене певне злочинне діяння внаслідок масштабних змін обстановки в країні втратило суспільну небезпечність, свідчить про необхідність декриміналізації таких діянь взагалі. Тобто, під час вчинення такого діяння (до зміни обстановки) існувала підстава кримінальної відповідальності, оскільки особа вчинила суспільно небезпечне діяння, що містило склад певного злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України, разом з тим під час розгляду справи в суді встановлено, що внаслідок зміни обстановки таке діяння на даний час позбавлене суспільної небезпеки - однієї з необхідних ознак злочину. Таким чином, суд констатує, що таке діяння лише формально містить ознаки певного складу злочину, а по суті не є суспільно небезпечним, тобто відсутня підстава кримінальної відповідальності.

Другий вид втрати діянням характеру суспільно небезпечного має місце при локальній зміні обстановки вчинення злочину, що тягне за собою втрату суспільної небезпеки лише окремого, конкретного діяння, вчиненого даною особою, хоча в цілому даний вид діянь, як і раніше, визнається злочинним. Така локальна зміна обстановки не відміняє законодавчої оцінки відповідного злочинного діяння. У цих випадках раніше вчинене особою діяння в конкретних умовах зміни обстановки визнається судом таким, що не заподіяло істотної шкоди конкретному об`єкту кримінально-правової охорони.

Суспільна небезпечність особи полягає, насамперед, у вчиненні злочину, а у подальшому визначається ступенем можливості вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину. Висновок про таку можливість ґрунтується на основі характеристики даної особи, а також оточуючої її обстановки, тобто зовнішніх щодо даної особи умов. На практиці до змін обстановки навколо особи, яка вчинила злочин, відносять тяжке захворювання, що позбавляє можливості вчинити певні злочини; переїзд на інше місце проживання та розрив зв`язків з кримінальним середовищем, під впливом якого особа могла б вчинити новий злочин; усунення тяжких особистих обставин, під впливом яких був вчинений злочин, тощо. Для звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка перестала бути суспільне небезпечною, не має значення, що саме діяння на час розслідування або розгляду справи в суді зберігає характер суспільне небезпечного.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 № 1 визначено, що для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України - це право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст.7 КПК України.

Отже, вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки: коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Необхідною підставою для застосування статті 48 Кримінального кодексу України є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

Отже, для застосування положень ст.48 КК України суду належить встановити як факт вчинення особою злочину, так і обставини, які свідчать про можливість звільнення цієї особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки за конкретних відповідних підстав (правова позиція Верховного суду ВС/ККС у справі № 161/1390/19 від 23 січня 2020 року).
На переконання суду, особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.
Для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягає її зміна на час розгляду справи, та навести в судовому рішенні конкретні дані, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпечності.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду в складі Колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №161/1390/19.

В ході судового засідання судом встановлено лише те, що обвинувачена ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнає, раніше не судима, а також те, що з 03.07.2020р. перестала бути співвласницею квартири АДРЕСА_2 , так як подарувала свою частку Баб?як ОСОБА_8 (дочці), що підтверджується договором дарування від 03.07.2020 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн про реєстрацію права власності від 06.07.2020р. №215136859.

Однак, на переконання суду, вищевказані обставини не свідчать про зміну обстановки та не свідчать про те, що обвинувачена не є суспільно-небезпечною особою, а також про те, що вказані обставини унеможливлюють вчинення нею кримінально караних діянь у майбутньому.

Аналізуючи вищевказані обставини, на які захисник - адвокат ОСОБА_4 посилається як на підставу для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, враховуючи фактичні обставини справи, характер висунутого обвинувачення, дані про особу обвинуваченої, суд не вбачає в них жодної інформації щодо того, що ОСОБА_5 перестала бути суспільно небезпечною.

Суд дійшов висновку про те, що незважаючи на суттєву зміну зовнішньої обстановки (перехід права власності на спірну квартиру до іншого співвласника, а саме до дочки обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ), суспільна небезпечність вчиненого діяння не відпала, а обвинувачена ОСОБА_5 не перестала бути суспільно небезпечною, зокрема, стороною захисту не надано належних доказів з лікувальних установ, які б підтверджували факт того, що обвинувачена ОСОБА_5 не може користуватись підвальним приміщення у зв`язку із станом свого здоров`я, а факт відчуження квартири обвинуваченою ОСОБА_5 в користь своєї дочки ОСОБА_7 не розцінюється судом, як передумовою для звільнення від кримінальної відповідальності та застосування ст.48 КК України, оскільки така і надалі продовжує проживати у вказаній квартирі, як і проживала, а тому має доступ до усіх нежитлових приміщень, що відносяться до цієї квартири.

Враховуючи, наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заявленого захисником адвокатом ОСОБА_4 клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1