ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/6904/21 Номер провадження 11-кп/814/1646/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23.11.2021 відносно

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 25.04.2017 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Ухвалюючи дане рішення, місцевий суд зазначив, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений почав ставати на шлях виправлення, проте не довів свого остаточного виправлення.

У апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Зазначає, що став на шлях виправлення, в межах установи відбування покарання отримав освіту та має заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про законність і справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду та матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Як вбачається зі змісту ухвали, судове рішення в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.04.2017 області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

31.08.2021 самостійно звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання.

З 02.02.2017 ОСОБА_7 утримується в місцях ув`язнення. За час утримання у ДУ «Харківська УВП (№27)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не долучався.

З 16.07.2017 по 10.06.2020 ОСОБА_7 відбував покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100). За період відбування покарання характеризувався нестабільною поведінкою, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте мав 4 заохочення.

З 10.06.2020 по 11.09.2020 ОСОБА_7 відбував покарання в ДУ «Дергачівська виправна колонія (№109)» де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не долучався.

В державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)» ОСОБА_7 відбуває покарання з 11.09.2020. За час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується задовільно,. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень, заохочень не має. Працевлаштований, до поставлених завдань ставиться сумлінно.

Ця обставина, разом з іншими даними щодо поведінки засудженого, вказує на те, що він дійсно почав ставати на шлях виправлення. В той же час, з огляду на те, що ОСОБА_7 на час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення пройшов нетривалий період часу протягом якого засуджений знаходиться ДУ «Хролівський виправний центр (№ 140)» та змінив своє ставлення до праці, робити висновки щодо стабільності його сумлінної поведінки та ставлення до праці передчасно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а відтак - ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23.11.2021 щодо нього без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4