Номер провадження: 11-сс/813/677/22
Справа № 947/8026/22 1-кс/947/3432/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000137, внесеного до ЄРДР 06.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на речі та документи, виявлені та вилучені 16.04.2022 року в ході проведення обшуку транспортного засобу марки Infinity моделі FX 35, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- серветку із змивами з внутрішньої ручки водійської двері транспортного засобу;

- серветка із змивами з водійського керма транспортного засобу;

- серветку із змивами з важеля переключення передач транспортного засобу;

- 3 предмета зовні схожі на мобільні телефони марки Iphone, які поміщено до сейф пакету S 1032510;

- два ланцюжка зовні схожі з жовтого металу із хрестиками та кулоном;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 та адміністративні матеріали на 6 аркушах формату А4;

- транспортний засіб марки Infinity моделі FX 35, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучені речі мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та накладання арешту необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, санкція ч. 4 статті 189 КК України передбачає можливу конфіскацію майна, як покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам закону, а тому має бути скасована з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені клопотання про арешт майна, виходячи з того, що:

- обшук транспортного засобу було проведено без попереднього дозволу суду, тобто майно, на яке накладено арешт, було отримано слідчим у незаконний спосіб. Крім того, слідчий суддя не з`ясував чи дотримався слідчий вимог ч. 3 ст. 233 КПК України та подано до суду клопотання про проведення обшуку;

- клопотання слідчого подано до суду з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України;

- слідчий суддя розглянув клопотання слідчого з порушенням строку ч. 6 ст. 173 КПК Україні.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вище вимог дотримався у повному обсязі.

Так в суді апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження № 0000137, внесене до ЄРДР 06.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, з огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна 16.04.2022 року, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук транспортного засобу марки Infinity моделі FX 35, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , на якому пересувався поліцейський роти з обслуговування м. Ізмаїл відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_7 , що знаходився у внутрішньому дворі між багатоквартирними будинками, за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході проведення обшуку транспортного засобу, Infinity моделі FX 35, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, було виявлено та вилучено наступне майно:

- серветку із змивами з внутрішньої ручки водійської двері транспортного засобу;

- серветка із змивами з водійського керма транспортного засобу;

- серветку із змивами з важеля переключення передач транспортного засобу;

- 3 предмета зовні схожі на мобільні телефони марки Iphone, які поміщено до сейф пакету S 1032510;

- два ланцюжка, зовні схожі, з жовтого металу із хрестиками та кулоном;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 та адміністративні матеріали на 6 аркушах формату А4;

- транспортний засіб марки Infinity моделі FX 35, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах вказаного кримінального, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу та конфіскації майна, як виду покарання.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно постанови слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_9 від 17.04.2022 року виявлене та вилучене майно під час проведення обшуку транспортного засібу марки Infinity моделі FX 35, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, були визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0000137 від 06.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України ( а.с. 80-87 т. 1).

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та прийшов до вірного висновку про необхідність збереження вилученого майна для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, у зв`язку з чим в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді відносного того, що зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема вилучені речі та інформація, що на них міститься, може підтверджувати факт та обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

При цьому, в апеляційній скарзі не оспорюються обставини, викладенні в клопотанні слідчого, та висновок слідчого судді щодо відношення майна, на яке накладений арешт, до вчиненого кримінального правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що обшук транспортного засобу було проведено без попереднього дозволу суду, тобто майно, на яке накладено арешт, було отримано слідчим у незаконний спосіб, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст. 233 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2022 року надано дозвіл старшому слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 на проведення обшуку транспортного засобу марки Infinity моделі FX 35, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 ,VIN-номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично було проведено 16.04.2022 року ( справа № 947/8026/22, провадження № 1-кс/947/3428/22), тобто органом досудового розслідування дотримано порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством.

Щодо доводів апелянта, які стосуються порушенням слідчим строків звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, то апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України підлягає поновленню за клопотанням заінтересованої особи процесуальний строк, пропущений із поважних причин.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з квитанції кур`єрської служби, яка наявна в матеріалах справи, 17.04.2022 року з другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєва, до Київського районного суду м. Одеси було направлено 8 клопотань, в рамках кримінального провадження № 0000137 (а.с. 200 т. 1).

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що клопотання про арешт майна, за наслідками якого постановлено оскаржену ухвалу суду, надійшло до суду Київського районного суду м. Одеси 19.04.2022 року за вхідним номером 13900, що підтверджується печаткою суду на обкладинці справи.

В свою чергу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 № 81, передбачено, що відповідальний працівник суду у день надходження кореспонденції перевіряє цілісність конверта (пакета), відповідність адресування, із дотриманням правил безпеки розкриває конверт (пакет), перевіряє відповідність вкладень опису (наявність додатків до документа).

Після чого конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що зазначена кур`єрська квитанція не підтверджує відправлення саме клопотання про арешт майна за наслідками, якого постановлено оскаржену ухвалу слідчого суду.

Також, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею порушено строки розгляду клопотання, оскільки клопотання надійшло до суду 19.04.2020 року та його розгляд розпочато слідчим суддею 21.04.2022 року, тобто у встановлені нормами КПК України строк. Натомість, розгляд клопотання неодноразово відкладався за клопотанням сторони захисту, з метою не порушення прав підозрюваного, який є власником частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000137, внесеного до ЄРДР 06.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3