Справа № 405/1273/21
Провадження №1-кп/390/128/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2022 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький кримінальне провадження №0001272 по обвинуваченню
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, Свердловської області, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості згідно ст.89 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України,
В С Т А Н О В И В:

На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України, ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України.
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, офіційно не працевлаштовані, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме перебуваючи на волі обвинувачені можуть вчинити нові злочини, зникнути від суду з метою уникнення покарання, вплинути на потерпілого та свідків, які не допитані по справі.
Потерпілий та його представник підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_12 і його захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора, оскільки вважають, що доводи прокурора є безпідставними та необґрунтованими, відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_9 заперечив проти клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки вважає, що доводи прокурора є безпідставними та необґрунтованими. Подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_11 є батьком багатодітної родини (троє малолітніх дітей), має дружину інваліда 3-ї групи, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий. Крім цього, за тривалий час перебування під вартою стан здоров`я обвинуваченого погіршився, він потребує оперативного лікування, яке в умовах слідчого ізолятору не надається.
Захисник ОСОБА_10 підтримав думку та клопотання захисника ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку свого захисника та заперечив проти клопотання прокурора, а також доповнив, що потребує лікування отримання якого в умовах перебування під вартою є неможливим.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні матеріали провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, строк тримання обвинувачених під вартою підлягає продовженню, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно ст.331 ч.ч.1,2 КПК України: під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст.183 ч.2 п.4 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, санкція найтяжчої статті за інкриміновані злочини передбачає покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років, не працюють, проте мають родини та дітей. На даний час не допитано потерпілого та свідків. За таких обставин, суд має обґрунтовані підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить попередження ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме перебуваючи на волі обвинувачені можуть вчинити нові злочини, зникнути від суду з метою уникнення покарання, вплинути на потерпілого та свідків, які не допитані по справі, отже строк тримання обвинувачених під вартою підлягає продовженню.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених. У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинувачених під вартою, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим.
Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених застосуванням більш м`якого запобіжного заходу суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеним вище.
Клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт суд вважає необґрунтованим виходячи з наведеного вище. Крім цього, сторона захисту вказує, що ОСОБА_11 є батьком багатодітної родини (троє малолітніх дітей), має дружину, яка є інвалідом 3-ї групи, має позитивну характеристику за місцем проживання, раніше не судимий, проте вказані обставини враховані судом аналізуючи особу обвинуваченого та не спростовують ризиків, які вказано вище. Також, у клопотанні зазначено, що за тривалий час перебування під вартою стан здоров`я обвинуваченого погіршився, він потребує оперативного лікування, яке в умовах слідчого ізолятору не надається. Проте, філією ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях на виконання ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області щодо лікування обвинуваченого ОСОБА_11 надано лист №421/МИ-22 від 07.04.2022 року, яким повідомлено, що вжито всіх заходів для забезпечення можливості оперування та лікування обвинуваченого ОСОБА_11 , проте вчинення вказаних дій знаходиться в залежності від рішення та поведінки пацієнта, який однозначно хоче оперуватися в м. Одеса та всі пропозиції філії залишаються без руху. Аргументи щодо необхідності лікування отримання якого в умовах перебування під вартою неможливо не підтверджено належними та достатніми матеріалами, оскільки наведені стороною захисту медичні документи, які подавалися раніше, не підтверджують неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору.
Відповідно ст.183 ч.4 п.1 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчиненого із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 11.00 год. 13.06.2022 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 11.00 год. 13.06.2022 року.
Клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Копію ухвали вручити учасникам провадження для відома та направити до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" для виконання.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3