Справа № 441/2005/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/299/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 441/2005/20 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2021 року затверджено угоду про примирення від 13.11.2020, укладену між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_5 . ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16.10.2019 та визначено остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнана винною у тому, що вона, будучи раніше судимою, востаннє 16.10.2019 Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі та звільнена від відбування покарання із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, 25.09.2020 близько 15 години 35 хвилин, знаходячись у приміщенні палати № 4 КНП Городоцької ЦРЛ за адресою: м. Городок, вул. Коцюбинського, 18 Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись у тому, що за нею ніхто не спостерігає, таємно викрала із жіночої сумки потерпілої ОСОБА_9 її гаманець, в якому були 2000 грн та 100 доларів США, що станом на 25.09.2020 згідно даними НБУ становить 2 830 грн 62 коп., які належать потерпілій, завдавши останній матеріальних збитків на загальну суму 4 830 грн 62 коп.

На вирок суду обвинувачена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачена, зазначає, що у даному кримінальному провадженні не забезпечено її права на захист. Оскільки у неї не було коштів на захисника, вона погодилася захищати себе самостійно. Стверджує, що не будучи належним чином обізнаною у законодавстві, підписала угоду про примирення, та розраховувала на те, що до неї буде застосовано ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, між потеропілою ОСОБА_10 та ОСОБА_5 13 листопада 2020 року укладено угоду про примирення, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_10 та ОСОБА_5 визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України та погоджуються на призначення узгодженого покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Також відповідно до угоди на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до узгодженого покарання частково приєднано покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2019 року та визначено остаточне покаранрня у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Законодавець, встановлюючи гарантії дотримання засади забезпечення права на захист, регламентував випадки обов`язкового залучення захисника у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.9 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, проте для проваджень на підставі угоди про примирення такого обов`язку не встановлено.

Разом з тим, регулюючи процедуру укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, законодавець встановив інші гарантії дотримання права на захист. Зокрема, відповідно до п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України суд під час судового засідання серед іншого з`ясовує в обвинуваченого, чи цілком він розуміє , що він має право мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, із звукозапису судового засідання від 18 лютого 2020 року, судом було з`ясовано, чи обвинувачена ОСОБА_5 ознайомлена зі своїми правами, в тому числі правом на захист, чи у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди та чи потерпіла та обвинувачена погоджуються із запропонованою мірою покарання.

Таким чином, апеляційний суд вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсності, доводи апелянта про те, що вона розраховувала на застосування щодо неї ст. 75 КК України та звільнення її від відбування покарання з випробуванням.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що ОСОБА_5 неодноразово судима, а тому слід розцінювати як сумнівне її твердження про те, що вона не знайома зі своїми процесуальними правами та обов`язками, у тому числі правом на захист, та таке є спробою відтермінувати відбуття покарання за оскаржуваним вироком.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, судом першої інстанції у вказаному кримінальному провадженні не допущено, а тому апеляційна сарга обвинуваченої ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11