справа №176/1392/22
провадження №1-кс/176/130/22
УХВАЛА
Іменем України

22 липня 2022 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з професійною технічною освітою, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не маючого, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз засудженого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

в рамках кримінального провадження №0000251, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000251, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , будучи неодноразово раніше судимим за корисливі злочини, маючи непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, суспільно-корисною працею не зайнявся, продовжив займатися злочинною діяльністю, вчинив новий умисний корисливий злочин, в умовах воєнного стану.

Так, повторно, 23 червня 2022 року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебував на території двору буд. АДРЕСА_2 , де в той час перебувала потерпіла ОСОБА_7 .

В той же день, 23 червня 2022 року, приблизно о 18 год. 10 хв., потерпіла ОСОБА_7 не помітила як з її рюкзаку випав мобільний телефон «Samsung» модель «Galaxy J4 SM-J400F» в чорному корпусі, ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . У цей же час ОСОБА_5 маючи умисел на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна, в умовах воєнного стану, з метою наживи, вирішив таємно викрасти вказаний мобільний телефон.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, 23 червня 2022 року, приблизно о 18 год. 15 хв., перебуваючи у дворі буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 та інші особи за його злочинними діями не спостерігають, підняв з підлоги мобільний телефон «Samsung» модель «Galaxy J4 SM-J400F» в чорному корпусі, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_7 , та усвідомлюючи, що вказана річ на праві приватної власності належить останній, заволодів викраденим майном, з місця вчинення злочину зник, викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1600 (одна тисяча шістсот) гривні, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1631/22 від 29 червня 2022 року.

08 липня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна(крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним в якості підозрюваного у вчинені вказаного кримінального правопорушенні ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі та розказав обставини вчинення кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені матеріалами:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 від 29 червня 2022 року;

- протоколом огляду місця події від 29 червня 2022року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 29 червня 2022 року;

- протоколом впізнання особи за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_7 від 29 червня 2022 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_8 від 07 липня 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29 червня 2022 року;

- протоколом впізнання особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 29 червня 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29 червня 2022 року;

- протоколом впізнання особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 від 29 червня 2022 року;

- протококом огляду та вилучення мобільного телефону у ОСОБА_10 від 29 червня 2022 року;

- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1631/22 від 29 червня 2022року;

- речовим доказом (мобільний телефон у захисному чохлі);

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 .

Одночасно слідчий вказує, що вході досудового розслідування відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 т. 177 КПК України, які обумовлюють застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 .

Зокрема, ризик переховуватися від органів досудового розслідування або суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, яке вчинив у період іспитового строку, за вчинення корисливого злочину, усвідомлюючи наслідки свого діяння, та можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, зважаючи на факт відсутності у останнього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, а також постійного місця роботи.

Наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідка, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, за твердженнями слідчого, підтверджується тим, що свідок ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_7 є знайомими з підозрюваним ОСОБА_5 . Останньому відомо їх місце проживання, у зв`язку з чим, останній може шляхом переконання, тиску чи залякування примусити останніх змінити свої покази, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово вчиняв корисливі злочини з метою наживи, не має постійного джерела доходу для існування, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою збагачення, так як враховуючи його характеризуючи дані, має високий ризик летальності.

Відповідно до ст. 178 КПК України в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, є можливою і достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчого, викладені факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання за обставин викладених в ньому та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 , заперечуючи проти задоволення клопотання слідчого щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, вказував на необґрунтованість ризиків наведених в клопотанні слідчого. При цьому, підозрюваний наголошував на тому, що завжди дотримувався умов запобіжного заходу, що застосовувалися до нього раніше. Зокрема, стверджував, що завжди з`являвся за викликом слідчого та не намагався будь-яким чином вплинути на потерпілу особу. Одночасно просив взяти до уваги те, що він має дитину, працює не офіційно та за місцем проживання характеризується позитивно. У той же час, підозрюваний зазначив, що не може надати підтверджуючих документів перебування на його утримання неповнолітньої (малолітньої) дитини. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період часу, щоби мати можливість працювати.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В силу статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Анологічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року. Одночасно, у даному рішенні наголошується на тому, що підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Із всього вище викладеного слідує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В судовому засіданні встановлено, що 08 липня 2022 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 від 29 червня 2022 року;

- протоколом огляду місця події від 29 червня 2022року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 29 червня 2022 року;

- протоколом впізнання особи за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_7 від 29 червня 2022 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_8 від 07 липня 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29 червня 2022 року;

- протоколом впізнання особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 29 червня 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29 червня 2022 року;

- протоколом впізнання особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 від 29 червня 2022 року;

- протококом огляду та вилучення мобільного телефону у ОСОБА_10 від 29 червня 2022 року;

- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1631/22 від 29 червня 2022року;

- речовим доказом (мобільний телефон у захисному чохлі);

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 .

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Другою складовою підставою застосування запобіжних заходів, зокрема, тримання під вартою, є наявність ризиків, що дозволяють обґрунтовано вважати, що особа може перешкоджати здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення та ін.

Виходячи із аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Враховуючи те що ОСОБА_5 є неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів з метою наживи, на даний час офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу для існування, не одружений, підтвердження про те, що на його утриманні перебуває неповнолітні (малолітня) дитина не надав, не має міцних соціальних зв`язків, при цьому в період іспитового строку підозрюється у вчиненні нового тяжкого корисливого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, слідчий суддя погоджується з наявністю ризиків його переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
У той же час, доводи слідчого щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, безпідставними та здебільшого абстрактними. Будь-яких підтверджуючих доказів того, що будь-коли раніше намагався або буде намагатися незаконно впливати на свідка або потерпілого органом досудового розслідування не надано.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором загалом доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на даний час не здатні забезпечити виконання процесуальних обов`язків з боку підозрюваного ОСОБА_5 .

За викладених обставин, вважаю за необхідне задовольнити клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2022 року включно.

Одночасно, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182 та ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімуми для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 173, 176-178, 182, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000251, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 вересня 2022 року включно.

Встановити ОСОБА_5 розмір застави двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень.

Сума застави має бути внесена за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0017442.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення зазначеного розміру застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

-не відвідувати будь-які розважальні заклади.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_11