ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2241/22 Справа № 192/513/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 12 квітня 2018 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна на користь держави,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 має 4 заохочення у вигляді подяки, застосовані до нього за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і заохочувався за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, проте такі заохочення не мають системності, так як застосовані лише протягом 2020-2022 років за умови відбування покарання в установі з 12 липня 2018 року, тобто в кінці строку відбування покарання, що свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.
Також суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання характеризувався посередньо, а в 2017 році та в 2018 році до нього застосовувалися стягнення у вигляді догани за зберігання мобільного телефону та металевої заточки. Комісією ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» 04 червня 2021 року було відмовлено засудженому у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення як такий, що не довів свого виправлення.
Суд першої інстанції оцінивши в сукупності досліджені докази дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 хоча і стає на шлях виправлення, проте вказаного не достатньо для його звільнення, а тому на даний час застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним, оскільки він не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу скасувати та ухвалите вірне рішення.
Вважає оскаржувану ухвалу суду необґрунтованою.
На його думку, суд першої інстанції не в повній мірі вивчив матеріали щодо нього та вважає, що він в повній мірі своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Вказує, що за час відбування покарання в установі отримав 4 заохочення, стягнень не має. Працевлаштований бригадиром на котельні установи.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року року, за яким його визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна на користь держави.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2019 року ОСОБА_7 було зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19.09.2017 року по 14.05.2018 року включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 19.09.2017 року. Кінець строку відбування покарання: 25.07.2023 року.
Відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики, ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 25.09.2017 року. За період перебування в УВП №4 м. Дніпро характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. За період перебування з 21.03.2018 року в УВП №3 м. Кривого Рогу характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 12.07.2018 року міру кримінального покарання ОСОБА_7 відбуває в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)». За час відбування покарання характеризується посередньо. Працевлаштований до ПСЦ установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість та байдужість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи.
Відповідно до довідок про заохочення та стягнення, до засудженого ОСОБА_7 в 2017 році та 2018 році застосовувалися стягнення у вигляді доган за зберігання мобільного телефону та металевої заточки, які погашені у встановленому законом порядку, а також останній має 4 заохочення у вигляді подяк за зразкову поведінку.
15.05.2020 року комісією установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.
04.06.2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 хоча і стає на шлях виправлення, проте вказаного не достатньо для його звільнення, оскільки він не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд першої інстанції не в повній мірі вивчив матеріали щодо нього, на думку колегії суддів є суб`єктивною думкою засудженого.
Як вбачається з матеріалів справи та технічного запису судового засідання, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив всі обставини провадження, дані про особу засудженого та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання останнього.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції під час перевірки провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4