Справа №295/4577/22
УХВАЛА
Іменем України

13.09.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника колонії ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Житомирі заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Овруч Житомирської області, проживаючого до арешту у АДРЕСА_1 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)»,
встановив:
Засуджений звернувся до суду із заявою, в якій просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Своє клопотання мотивував тим, що він відбув більше трьох четвертей строку покарання, вину у скоєному визнає повністю, щиро розкаюється та шкоду про свій вчинок. Також зазначив, що цивільний позов виплачений в повному обсязі.
Засуджений у судовому засіданні свою заяву підтримав. Крім того зазначив, що має дружину, дитину, має намір захищати Батьківщину. Також пояснив, що від роботи він не відмовляється, два рази виходив на «промку», однак зараз у санітарній частині, тому не може працювати.

Захисник підтримав заяву засудженого.

Представник ДУ «ЖВК (№4)» не підтримав заяву засудженого, зазначив, що засуджений не працює і не бажає працювати, а тому поклався при вирішенні клопотання на розсуд суду.

Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки вважає, що говорити про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення передчасно. Зокрема зазначив, що весь строк відбування покарання засуджений на залучається до праці, заохочень не має, мав системні стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

ОСОБА_4 засуджений вироком Центрального районного суду м. Тула Російської Федерації від 31.08.2015 року за ст. 105 ч. 1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років позбавлення волі.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2017 року, вирок від 31.08.2015 року приведений у відповідність із законодавством України. постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 115 ч. 1 КК України до 9 років позбавлення волі. Зараховано йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.05.2015 року по 11.09.2015 року, згідно ст. 72 ч. 5 КК України.

Початок строку відбування покарання : 28.05.2015 року. Кінець строку: 14.02.2024 року. 3/4 строку відбув :14.11.2021.

Згідно характеристики від 13.09.2022, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 29.05.2015 року. За час утримання в СІЗО №1 м. Тула характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 15.09.2015 року відбував покарання у виправній колонії (№5) м. Донской, РФ. За час відбування покарання характеризувався негативно. Допустив три порушення режиму тримання, за що тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 12.10.2015 року відбував покарання у виправній колонії (№1) м. Донской, РФ. За час відбування покарання характеризувався негативно. Допустив вісім порушень режиму тримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них один раз поміщався до ДІЗО, та шість разів (10.05.2016 року, 29.06.2016 року, 12.09.2016 року, 16.02.2017 року, 20.02.2017 року, 22.05.2017 року) з ним проводилися бесіди виховного впливу, з приводу порушення форми одягу. Заохочень не мав.

З 04.05.2018 року утримувався в державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)». За час відбування покарання характеризувався посередньо. Порушень режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

З 12.05.2018 року відбуває міру покарання в державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)». За час відбування покарання допустив шість порушень режиму тримання, за що п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі один раз був поміщений до ДІЗО, та один раз 03.10.2019 року з ним проведено бесіду виховного характеру з приводу порушення розпорядку дня. Заохочень не має. На виробництві колонії не працевлаштований, через небажання працювати. Намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Не завжди відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці під контролем адміністрації установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Відповідно до ст. 123 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Завдання програми виконує не в повному обсязі. Підтримує стосунки із дружиною та сином на особистих побаченнях. З 08.05.2019 року по 12.02.2021 року перебував на профілактичному обліку, як особа яка схильна до самоушкодження, на даний час на профілактичному обліку не перебуває. Вину у скоєному злочині визнав частково. позову не має.

За формальними ознаками піддягав застосуванню ст. 82 КК України по відбуттю 2/3 строку покарання, після 14.02.2021 року. На спільному засіданні комісії державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі від 26.02.2021 року відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, так як не став на шлях виправлення.
За формальними ознаками підлягав застосуванню ст. 81 КК України по відбуттю 3/4 строку покарання, після 14.11.2021 року. На спільному засіданні комісії державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі від 10.12.2021 року відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, так як не довів свого виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого від 13.09.2022, ОСОБА_4 має десять стягнень, у тому числі два поміщення до ДІЗО строком на 15 і 5 діб відповідно. Останнє стягнення, зокрема, було застосовано до нього 25.05.2021 за порушення локалізації.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи те, що хоча засуджений і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак, не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, заохочень не має, має системні порушення режиму тримання, тому суд вважає передчасним стверджувати про те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

постановив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.
Оголошення повного тексту ухвали 14.09.2022 о 12-40 год.

Суддя ОСОБА_1