Справа № 204/5980/22
Провадження № 1-кп/204/574/22

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000105 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 110 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що 03 березня 2022 року в порядку ст. 208 КПК України громадянина України ОСОБА_3 було затримано. 04 березня 2022 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України. 05 березня 2022 року на підставі постанови прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури, ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 діб строком до 03 квітня 2022 року. 01 квітня 2022 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 строком до 27 квітня 2022 року. 26 квітня 2022 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 строком до 24 червня 2022 року. 21 червня 2022 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 строком до19 серпня 2022 року. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1ст.110 КК України, і у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами. На даний час ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися. Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду свідчить те, що ОСОБА_3 має проросійські погляди, не визнає діючої влади в Україні, негативно ставиться до Збройних сил України. Таким чином, ОСОБА_3 розуміючи про тяжкість та строки покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого йому злочину, та очевидно в разі обрання більш м`якого виду запобіжного заходу може виїхати до неконтрольованої Збройними Силами України території. Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні свідчить те, що на даний час по кримінальному провадженню, з якого виділено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , встановлюються інші особи, які причетні до скоєння особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може повідомити зазначеним особам відомості, які можуть зашкодити подальшому досудовому розслідуванню даних злочинів, а також вказані особи можуть вплинути, зокрема, шляхом насильства на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України свідчить те, що ОСОБА_3 має стійкі та сформовані проросійські погляди, не підтримує діючу владу на території України, крім того на даний час збройна агресія та посягання на територіальну цілісність України продовжується, а тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 матиме можливість і далі сприяти військам РФ. Вважав необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку обвинуваченого.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики, які зазначені прокурором у своєму клопотанні нічим не підтверджені. ОСОБА_3 є особою молодого віку, який не зможе покинути територію України. Щодо посилання прокурора на свідків, то у вказаному кримінальному провадженні свідками є родичі ОСОБА_3 . До ув`язнення його підзахисний проживав разом зі своєю матір`ю та братом, таким чином він має міцні соціальні зв`язки. Окрім цього, всі слідчі дії по кримінальному провадженню вже закінчені. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зазначив, що він не зможе виїхати за межі території України. Окрім цього, в нього не має жодних проросійських поглядів. Має постійне місце проживання. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2022 року відносно ОСОБА_3 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, суд зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 110 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією майна.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.
Суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинувачених від суду, оскільки на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.
Крім того, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може чинити незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки у судовому засіданні зазначені особи не допитані, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також на користь існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить суть пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 та те, що на даний час на всій території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації введено військовий стан, а також склад кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 .
Окрім цього, слід зазначити, що ОСОБА_3 постійного джерела прибутку не має, що в свою чергу дає підстави вважати, що, задля забезпечення своєї життєдіяльності може вчинити повторне аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки раніше за вчинення кримінального правопорушення отримував певну грошову винагороду, як особисто, так й через третіх осіб, матеріали кримінальних проваджень відносно яких виділені в окремі провадження.
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.
Тому, беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
ОСОБА_3 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 16 жовтня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1