Справа № 521/7307/19
Провадження № 1-кп/521/421/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 04.04.2019 року за № 0001114, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в у м. Арциз Одеської області, має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не має певного місця проживання, судимий:

1) 03.04.2017 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці; звільнений 01.02.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

2) 25.09.2019 Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;

3) 06.10.2021 Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 04.04.2019 року в 00 годин 25 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану проник на територію двору приватного будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав велосипед марки «Ranger» серійний номер КК 001039526 вартістю 2000 грн., що належить ОСОБА_6 , та намагався втекти з викраденим майном, однак був викритий та затриманий на місці вчинення злочину, а тому не довів злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, ОСОБА_4 , повністю визнавши себе винним у вчиненні злочину, показав, що у ніч на 04.04.2019 року проходив по АДРЕСА_3 , переліз через паркан до одного з будинків, побачив велосипед і намагався його вкрасти, щоб в подальшому продати та сплатити свої борги. Однак, був затриманий власником майна. У скоєному розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність претензій з приводу відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази сторони обвинувачення на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Обвинувачений повністю визнав вину, згоден з кваліфікацією скоєного злочину і з усіма обставинами, зазначеними в обвинуваченні. Захисник і прокурор також не заперечували відносно встановлених у обвинуваченні обставин.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Обвинувачений раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до затримання мав нерегулярні заробітки, з його слів працював вантажником без укладення трудового договору. Він не проживає за місцем реєстрації, не має постійного місця проживання чи тимчасового перебування. В судовому засідання пояснив, що після звільнення зі слідчого ізолятора буде намагатися знайти місце, де зміг би проживати.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та надав правдиві показання про обставини скоєння кримінального правопорушення, а також усунення заподіяної шкоди шляхом щирого вибачення перед потерпілим, який відмовився від претензій матеріального характеру, що підтверджується його заявою (ар. 15).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає як пом`якшуючу покарання обставину те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення внаслідок тяжкого матеріального становища, відсутності місця для проживання та постійного достатнього заробітку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинено замах на злочин, що відноситься до категорії тяжких, особу винного, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин. Також суд враховує, що в результаті злочину матеріальної шкоди спричинено не було, а майно повернуто потерпілому.

З огляду на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений не уникав, ураховуючи другорядну роль кари як мети покарання, а також фактичну тяжкість злочину, визнання ОСОБА_4 вини і наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття, усунення заподіяної шкоди шляхом вибачення, матеріальний стан і особисті обставини обвинуваченого), з урахуванням особи винного, який після вчинення зазначеного злочину інших кримінальних правопорушень не скоював, вчинив злочин у зв`язку зі складними життєвими обставинами, суд вважає за можливе пом`якшити основне покарання та призначити його із застосуванням ст. 69 КК перейти до іншого, більш м`якого виду покарання у виді арешту, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Приймаючи рішення щодо застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд керується висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 20.03.2018 (справа № 695/1446/16): як випливає із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
При цьому суд також враховує, що відбування покарання із застосуванням випробування відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 було б неможливим, оскільки обвинувачений не має не тільки постійного, а і взагалі місця проживання, що він підтвердив в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_4 перебував під вартою з 04.04.2019 року по 14.05.2019 року (ар. 20, 31-32, 47-49), а також починаючи з 21.02.2022 року і відповідно до положень ст. 72 КК України цей період має бути зарахований до строку відбутого покарання.

При вирішенні питання щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання суд виходить з того, що за попереднім вироком Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2021 року ОСОБА_4 було засуджено із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, а за цим вироком до покарання, яке належить відбувати реально. Тому поглинення або складання призначених цими вироками покарань не допускається і кожен вирок, а, отже, і призначене ним покарання, необхідно виконувати самостійно.

Суд вважає за доцільне і необхідне до набрання вироком законної сили залишити без змін застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1570,10 грн. (ар. 30).

Речовий доказ велосипед, переданий на зберігання потерпілому, ОСОБА_6 відповідно до положень ст. 100 КПК України необхідно залишити йому ж, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2019 року (ар. 25-28).

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк шість місяців.

Вирок, постановлений відносно ОСОБА_4 06.10.2021 Київським районним судом м. Одеси, і призначене цим вироком покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України - виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили залишити незмінним застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили і поміщення його до арештного дому.

У строк відбутого ОСОБА_4 основного покарання у виді арешту зарахувати строк його попереднього ув`язнення за періоди з 04.04.2019 року по 14.05.2019 року включно та з 21.02.2022 року до набрання вироком законної сили із співвідношення: один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. 10 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2019 року на речовий доказ велосипед.

Речовий доказ велосипед, переданий потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому ж.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1