Номер провадження: 11-кп/813/1764/22
Справа № 521/8660/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, громадянин України, має базову середню освіту, не одружений, зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,

засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2018 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 24 серпня 2017 року по 25 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховується з 26 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання.

Прийняте рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, він посередньо характеризується, не працевлаштований в установі виконання покарань. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Засуджений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Зазначив про незадовільний стан свого здоров`я та про те, шо він має на утриманні неповнолітню доньку.

Крім того ОСОБА_8 вказав і про те, що раніше до нього ніколи не застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарань, які призначались йому за попередніми судимостями.

Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що на час розгляду клопотання в суді першої інстанції ОСОБА_8 вважався таким, що не має стягнень.

Більше того з 2019 року по 24 червня 2022 року він отримав чотири заохочення.

На переконання захисника вказані обставини доводять, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

В умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 воєнного стану забезпечити доставку в судове засідання засудженого ОСОБА_8 не представилось можливим.

Між тим, у своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про забезпечення його участі в судовому засіданні, в тому числі шляхом проведення відеоконференції.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Апеляційним судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 24 серпня 2017 року по 25 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховується з 26 жовтня 2018 року.

З матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_8 на момент розгляду в суді його клопотання про умовно-дострокове звільнення відбув більше 2/3 строку призначеного покарання.

Доводи апеляційних скарг про те, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення апеляційний суд визнає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним доказом виправлення засудженого ОСОБА_8 , який, відповідно до характеристики за час відбування покарання характеризується негативно, має чотири заохочення, до дисциплінарної відповідальності притягувався сім разів, але визнаний таким що стягнень немає.

Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 раніше неодноразово був засуджений за тяжкі злочини проти власності і знову відбуває покарання за тяжкий аналогічний злочин, який характеризуються підвищеною суспільною небезпечністю.

Також суд першої інстанції врахував ту обставину, що засуджений схильний до самогубства та перебуває на профілактичному обліку установи.

Апеляційний суд зазначає, що рішенням комісії державної установи «Одеська виправна колонія (№14) від 31 серпня 2021 року відмовлено засудженому ОСОБА_8 у застосуванні ст. 81 КК України.

Окрім цього звертає увагу на те, що відповідно до довідки начальника установи та начальника відділу головного бухгалтера відділу ФЗ та БО станом на 05 липня 2022 року ОСОБА_8 не працевлаштований в ДУ «Одеська виправна колонія (№14) та заробітну плату не отримує.

Згідно зі ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що зазначені у характеристиці позитивні якості засудженого, який не конфліктний, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливе ставлення до майна установи характеризують його ставлення до оточуючих, не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями ст. ст. 50, 81 КК України.

Щодо тверджень апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про те, що він має незадовільний стан свого здоров`я, має на утриманні неповнолітню доньку, а раніше до нього ніколи не застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарань, апеляційний суд вважає, що зазначені підстави не спростовують висновки суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду не є такими, що сприяють виправленню засудженого та є підставами для його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене та з урахуванням обставин злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає, що оскільки, на теперішній час, засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення сумлінною працею, що свідчить про те, що призначене ОСОБА_8 покарання не досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженого, а тому не вбачає підстав для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3