Справа № 947/6570/22
Провадження № 1-кс/947/6336/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.07.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000131 від 17.02.2022 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, 17.02.2022 року, приблизно о 16:00 год., в Суворовському районі м. Одеса, на проїзній частині вул. Вапняна, в районі будинку №1 по вул. Республіканська, автомобілем Mercedes-Benz-GLC-220D, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був скоєний наїзд на пішохода похилого віку ОСОБА_6 , 1935 року народження, який від отриманих травм загинув на місці пригоди.

17.02.2022 року, під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної події був вилучений легковий автомобіль Mercedes-Benz-GLC-220D, р/н НОМЕР_1 , та чотирьохколісний візок для перевезення вантажів, що належав загиблому ОСОБА_6 , які з місця пригоди були спрямовані на майданчик тимчасового збереження транспортних засобів після ДТП, розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 31А.

17.02.2022 року, відомості про вказану дорожньо-транспортну подію, тобто про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131, та по вказаному кримінальному провадженню розпочате досудове розслідування.

18.02.2022 року, автомобіль Mercedes-Benz-GLC-220D, р/н НОМЕР_1 , та чотирьохколісний візок для перевезення вантажів, що належав загиблому ОСОБА_6 , були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0000131.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна посилаючись на те, що з метою встановлення істини по кримінальному провадженню, а саме з`ясування механізму дорожньо-транспортної події, обставин наїзду автомобіля Mercedes-Benz-GLC-220D, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 на пішохода похилого віку ОСОБА_6 , потрібне детальне дослідження та огляд транспортного засобу за участю спеціалістів в галузі судової автотехніки і транспортної трасології, у зв`язку з чим, у кримінальному провадженні №0000131 буде призначена судова автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу, а також судова транспортна-трасологічна експертиза.

Слідчий в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, зазначивши, що арешт транспортного засобу потрібен для проведення експертизи.

Власник майна до судового засідання не з`явилась.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку слідчого вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Також, слід зазначити, що у своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого від 18.02.2022 року автомобіль Mercedes-Benz-GLC-220D, р/н НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Разом з тим, 18.02.2022 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 вже було складено клопотання про арешт вилучених транспортних засобів, та після погодження з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , вказане клопотання було спрямоване до Київського районного суду м.Одеси.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 23.02.2022 року було накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz-GLC-220D», р/н НОМЕР_1 , і чотирьохколісний візок для перевезення малотоннажних вантажів з яким рухався загиблий ОСОБА_6

02.03.2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси було скасовано арешт з автомобілю «Mercedes-Benz-GLC-220D», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , 1985 року народження.

Після спливу чотирьох місяців, слідчий повторно звертається з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Mercedes-Benz-GLC-220D», р/н НОМЕР_1 , вказуючи, що вказаний автомобіль має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, арешт транспортного засобу потрібен для позбавлення власника (володільця) можливості відчужувати вказане майно, щоб в ході подальшого розслідування мати можливість безперешкодного його огляду і направлення за місцем проведення дослідження. Доки до транспортного засобу є доступ сторонніх осіб та воно буде перебувати у володінні осіб, які зацікавлені в кінцевому рішенні у кримінальному провадженню, то існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази у провадженні.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя зазначає, що, ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не доводить необхідності в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна зі спливом п`яти місяців після дорожньо-транспортної пригоди та чотирьох місяців після скасування раніше застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що призначення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу не є підставою для накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим не обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000131 від 17.02.2022 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_7 у разі необхідності надати автомобіль «Mercedes-Benz-GLC-220D», р/н НОМЕР_1 , для проведення призначеної у кримінальному провадженні експертизи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду

Слідчий суддя ОСОБА_1 .