Справа № 372/1199/22
Провадження № 1-кп-219/22
В И Р О К
іменем України

11 серпня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 15.02.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів Київської області, українця, громадянина України, розлученого, який має базову середню освітою, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 126-1 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 02 травня 2021 року по 30 березня 2022 року, перебуваючи по місцю проживання колишньої дружини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв по відношенню до останньої психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні її честі та гідності та призвело до психологічних страждань останньої, погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_4 , а саме викликало в неї зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів.
Зокрема, ОСОБА_6 02 травня 2021 року близько 16 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно дружини ОСОБА_4 насильство в сім`ї психологічного характеру, що полягло у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, чим завдав шкоду її психологічному здоров`ю та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, 02 травня 2021 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у нетверезому вигляді порушив терміновий заборонний припис серії АА №107471 від 02.05.2021 року, дійсний до 05.05.2021, а саме: заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинив сварку та розбив вікно в будинку. Обухівським районним судом Київської області ОСОБА_6 звільнено від адміністративної відповідальності, оголошено останньому усне зауваження та провадження за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито.
Разом з тим, 28 червня 2021 року близько 00 год. 05 хв. ОСОБА_6 , будучи 25.05.2021 року притягнутим до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 173-2 КУпАП, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно дружини ОСОБА_4 насильство в сім`ї психологічного характеру, яке виразилось в образах та у висловлюванні в її бік нецензурними словами та кидався на неї битися, чим завдав шкоду її психологічному здоров`ю та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, 17 грудня 2021 року близько 07 год. 35 хв. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_4 в присутності малолітнього сина насильство в сім`ї психологічного характеру, що полягає у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_4 та в подальшому ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, 27 січня 2022 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_4 насильство в сім`ї психологічного характеру, що полягає у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_4 та в подальшому ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, 31 січня 2022 року близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно останньої домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, які виразилися у висловлюванні в її бік нецензурними словами та кидався до неї битися, чим завдав шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, 30 березня 2022 року близько 08 год. 45 хв. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_4 насильство в сім`ї психологічного характеру, що полягає у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, при цьому розбив один склопакет вікна будинку, внаслідок чого завдано матеріальну шкоду, а також була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_4 та в подальшому ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_6 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , що призвело до психологічних страждань, які згідно висновку судово-психіатричної експертизи спричинені внаслідок вчиненого відносно неї насильства з боку ОСОБА_6 та викликало в неї зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів.
В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав частково, показав, що із потерпілою вони перебували у шлюбі, мають спільну дитину, у них часто бували скандали, останнім часом потерпіла стала викликати поліцію під час сварок, хоч він нічого протиправного не робив, а сварки носили характер внутрішньо сімейних з`ясувань стосунків, він вважає, що її хтось цьому навчив, вона на нього наговорює. Зараз вони розлучились, він проживає окремо неподалік. Вважає, що його не притягували до відповідальності, але протоколи поліція складала декілька разів, штрафи він платив. На експертизу його не возили, тому не визнає факт перебування у стані сп`яніння під час сімейних сварок. Не вважає, що вчиняв насильство, оскільки потерпіла на нього теж нецензурно лаялася. Під час сварок він використовував теж нецензурну лайку, погрожував, але не бив, бувало, що розбивав скло, бо вона відмовлялась виходити з будинку щоб поговорити. Помилкою потерпілої вважає те, що вона сварилась із ним, коли він був п`яний. Також часто причиною сварок були його ревнощі. Під час сварок дитина відходила, тому не вважає, що сварки на неї впливали. Не вважає, що заподіяв шкоду психологічному здоров`ю колишньої дружини та дитини. Точні дати та обставини не пам`ятає, але загалом визнає зазначені у обвинувальному акті обставини. 02.05.2021 року із потерпілою вдома у них виник скандал, з якої причини не пам`ятає, бо був нетверезий, дійсно погрожував зі злості. Поліція йому казала, щоб не приходив, але того ж дня він знову прийшов до будинку і сварився із потерпілою, бо був п`яним, розбив вікно щоб вона вийшла для розмови. 28.06.2021 року ввечері теж у них виникла сварка, обставини не пам`ятає. 17.12.2021 року під час сварки він дав потерпілій рукою ляпаса по обличчю, вони взаємно ображали один одного. 27.01.2022 року він привів дитину, почалася сварка, він налякав потерпілу, але не бив. 31.01.2022 року теж була якась сварка. 30.03.2022 року під час сварки він погрожував фізичною розправою, але то були прості балачки, розбив скло у вікні, бо потерпіла відмовилась виходити з будинку. При цьому власну винуватість у сімейних сварках усвідомлює.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілої, свідка, письмовими доказами.

Так, потерпіла в судовому засіданні показала, що із обвинуваченим вони були у шлюбі 15 років, іноді виникали сварки, восени 2021 року він почав у нетверезому стані проявляти агресію, ображати, погрожувати і бити її, зокрема тягав її за волосся, штовхав, бив рукою. Вона була вимушена викликати поліцію, ініціювала розлучення, його виселення у листопаді 2021 року із належного їй житла, де вона проживає із дитиною. Підтвердила всі обставини, місце і час випадків домашнього насильства, зазначені в обвинуваченні, в тому числі обставини психологічного та фізичного насильства, в тому числі у присутності дитини, а також пошкодження майна шляхом розбиття вікон будинку. Пояснила, що причинами сварок найчастіше були стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого та його безпідставні ревнощі. Останній рік шлюбу вона оцінює як пекло для себе та дитини, вона постійно перебувала у напруженому психоемоційному стані, боялася агресії обвинуваченого, за здоров`я своє і сина. Після сварок він часто просив пробачення, тому вона його прощала, але потім він знову допускав насильство. Просила призначити покарання із умовним терміном.

Свідок ОСОБА_7 показала, що є сестрою потерпілої і мешкає у іншій половині того ж будинку. Їй було чутно, вона неодноразово була очевидцем, а сестра розповідала їй про неодноразові випадки домашнього насильства з боку колишнього чоловіка. Вона іноді бачила його нетверезим і агресивним, він кричав, ображав потерпілу, вона бачила у потерпілої тілесні ушкодження. Одного разу взимку з вікна бачила, як він догнав потерпілу на подвір`ї, повалив на землю, вдарив її лежачу, після чого вона знову втекла, викликала поліцію. Коли вона його спитала чому він це зробив, він відповів: «щоб знала як гуляти». Коли сестра кликала її на допомогу, вона неодноразово прибігала до них, іноді вночі, розбороняла. Обвинувачений погрожував не тільки потерпілій, а й їй особисто. Одного разу вона викликала поліцію, коли син потерпілої їй розповів, що батько погрожує мамі ножем. Одного разу обвинувачений пошкодив газовий лічильник на весь будинок. Вона намагалася не втручатись у їх сімейні сварки.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину також підтверджується поданими суду письмовими доказами, зокрема:

- протоколами прийняття заяв про кримінальне правопорушення, відповідно до яких за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 вчиняє систематичне домашнє насильство психологічного та фізичного характеру до дружини ОСОБА_4 (а.с.60, 87, 100, 109, 116, 124, 135);

- терміновим заборонним приписом, з якого вбачається оголошення поліцією заборони ОСОБА_6 на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи на три доби (а.с.64, 73),

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 25 травня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 02.05.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру до дружини ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. (а.с.67);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 25 травня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 02.05.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за порушення термінового заборонного припису в стані алкогольного сп`яніння, та звільнено від адміністративної відповідальності, оголошено усне зауваження (а.с.77);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 25 травня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 02.05.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру до дружини ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. (а.с.92);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 06 серпня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 28.06.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за повторне вчинення домашнього насильства психологічного характеру до дружини ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.96);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 25 травня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 02.05.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру до дружини ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. (а.с.103);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 13 січня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 17.12.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за повторне вчинення домашнього насильства психологічного характеру до колишньої дружини ОСОБА_4 в присутності малолітнього сина, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.106);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 27.01.2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за повторне вчинення домашнього насильства психологічного характеру до колишньої дружини ОСОБА_4 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп. (а.с.113);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 31.01.2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за повторне вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру до колишньої дружини ОСОБА_4 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп. (а.с.119);

- постановою Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні 30.03.2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за повторне вчинення домашнього насильства психологічного характеру до колишньої дружини ОСОБА_4 , спричинення матеріальної шкоди, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп. (а.с.130);

- висновком судово-психіатрічного експерта № 100 від 20.04.2022 року, відповідно до якого внаслідок насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_6 у ОСОБА_4 виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів. Ситуація, що досліджується у даному кримінальному провадженні, є психотравмувальною для потерпілої, внаслідок чого їй завдані психологічні (моральні) страждання (а.с.139-141),

- рішенням суду про розірвання шлюбу, з якого вбачається, при поданні позову потерпіла вказувала на те, що обвинувачений зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки в родині, застосовує до позивача фізичну силу, що негативно впливає на дитину (а.с.149-150),

- матеріалами перевірок, письмовими поясненнями, формами оцінки ризиків, листами, зверненнями, іншими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджується історія домашнього насильства з боку обвинуваченого по відношенню до потерпілої (а.с.50-151).

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналіз свідчень обвинуваченого, свідка та потерпілої в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині частково заперечення обставин вчинення злочину неправдивими і непослідовними, оскільки вони не узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів. Так, обвинувачений визнав факт перебування у місці та у час скоєння кожного з епізодів злочину згідно обвинувачення, доводи захисної позиції зводяться до того, що діяння обвинуваченого не є кримінально караними, оскільки не виходили за межі звичайних сімейних сварок. Таким чином, фактично скоєні дії оцінюються обвинуваченим як такі, що є мають складу кримінального правопорушення. При цьому фактичні обставини вчинення таких діянь повністю підтверджуються показаннями потерпілої та свідка. Потерпіла та свідок попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання на відміну від обвинуваченого. При цьому показання свідка та потерпілої є взаємоузгодженими та послідовними протягом всього часу судового розгляду. На противагу цьому показання обвинуваченого мають суттєві протиріччя та взаємно не узгоджуються із будь-якими дослідженими судом доказами. Заперечення факту перебування обвинуваченого у стані сп`яніння під час вчинення окремих епізодів домашнього насильства будь-якими доказами не підтверджені та спростовуються чинними постановами суддів, протоколами про адміністративні правопорушення та іншими наявними у справі письмовими доказами.

При наданні оцінки показанням потерпілої, свідка суд вважає їх послідовними, взаємоузгодженими і правдивими, тому покладає їх в основу вироку.

Неправдиві показання обвинуваченого суд вважає способом захисту, який направлений на пом`якшення відповідальності за скоєний злочин.

Відсутність критичного відношення до скоєного суд оцінює при оцінці особи винуватого, ступіню його суспільної небезпеки, а також в аспекті схильності до повторного вчинення домашнього насильства та необхідності вжиття заходів для уникнення ризиків і небезпеки для жертви домашнього насильства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оцінивши сукупність зібраних доказів суд вважає, що з огляду на принцип диспозитивності та змагальності стороною обвинувачення достатньо переконливо доведено достовірність викладених у обвинувальному акті тверджень про винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину, а стороною захисту належними і допустимими доказами не доведено відповідну захисну позицію.

Оцінюючи доводи обвинуваченого про відсутність протиправності у його діях слід звернути увагу на таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція), яка ратифікована Україною, визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.

Відповідно до ст. 126-1 КК України домашнє насильство - це умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. Діяння, передбачене ст. 126-1 КК України, є нетяжким злочином (ч. 4 ст. 12 КК України).

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються у умисному систематичному насильстві у формах фізичного, психологічного або економічного насильства. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних наслідків.

Психологічне насильство передбачає насильство над емоціями жертви і включає словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, а також контроль у репродуктивній сфері (ст. 1 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Основним об`єктом злочину є здоров`я і нормальний психологічний стан особи. Додатковим факультативним об`єктом можуть виступати воля, честь і гідність особи, її психічна недоторканність. Оскільки мова йдеться виключно про «про домашнє насильство» то потерпілими можуть бути один з подружжя чи колишнього подружжя або інша особа, з якою винний перебуває або перебував у сімейних або близьких відносинах.

Наслідки, визначені ст. 126-1 КК України, можуть виражатися у фізичних або психологічних стражданнях (змістом яких є біль, муки, тривога, переживання), розладах здоров`я, втраті працездатності, емоційній залежності або погіршенні якості життя потерпілої особи.

Закінченим злочин вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, в результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

Систематичність означає постійну повторюваність тотожних чи схожих дій (чи бездіяльності), кожна з яких сама по собі може створювати враження незначної, але в сукупності вони впливають на потерпілу особу надзвичайно негативно, і інтенсивність цього впливу може залежати як від ступеню агресивності кожного окремого діяння, так і від їхньої кількості.

Зміст кількісного критерію систематичності як ознаки домашнього насильства, ст. 126-1 КК України передбачає вчинення особою три і більше рази діяння, при цьому в цю сукупність може входити і попереднє притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи обвинувачення про скоєння більш ніж трьох епізодів домашнього насильства, а саме семи, підтверджуються чинними судовими рішеннями про притягнення до адміністративної відповідальності, тому вказують на систематичність вчинення домашнього насильства.

Оцінюючи покази обвинуваченого суд вважає, що в діях обвинуваченого наявних прямий умисел, направлений на заподіяння фізичного та психологічного насильства до потерпілої як дружини (колишньої дружини), заподіяння шкоди її здоров`ю, нормальному психологічному стану особи, її честі і гідності.

Факт настання наслідків діянь обвинуваченого у виді змін в психоемоційному стані потерпілої як жертви домашнього насильства у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, завдання їй психологічних (моральних) страждань підтверджується висновком судово-психіатрічного експерта, показаннями потерпілої.

За таких обставин, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини систематичного домашнього насильства та наявність в діяннях обвинуваченого складу інкримінованого злочину.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

Оцінюючи особу обвинуваченого суд приймає до уваги індивідуальні властивості особи, обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого протягом тривалого часу історії домашнього насильства та після вчинення злочину, зокрема відсутність критичної оцінки скоєного, що вказує на ризики повторного вчинення аналогічних правопорушень. Також у зв`язку із цим суд вважає відсутнім щире каяття як пом`якшуючу покарання обставину.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання, немає.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, не має офіційного місця роботи та джерела доходів, враховуючи думку потерпілої, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Крім того, суд, керуючись вимогами ст. 91-1 КК України, вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 126-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Обухівський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

На підставі пункту 5 частини 1 статті 91-1 Кримінального кодексу України направити ОСОБА_6 до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області для проходження програми для кривдників на строк три місяці.
Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 у частині застосованого обмежувального заходу покласти на Обухівський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1