Справа № 214/2711/22
1-кп/214/646/22
У Х В А Л А
Іменем України
21 липня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000349 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 185 ч.4 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просить: продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці.

В обґрунтування клопотання зазначає наступне. В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого рогу перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Зазначає, що ОСОБА_5 у народження, обвинувачується в тому, що в період дії воєнного стану, діючи повторно, 12.04.2022 приблизно о 17.30 годині, знаходячись в приміщені торгівельного залу магазину «Варус-63», який розташований за адресою вулиця Івана Авраменко, 21-В, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власного збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу, з правої кишені жилета одягнутого на потерпілому ОСОБА_6 таємно викрав мобільний телефон марки «RedmiNote 8т», кольору НОМЕР_1 , об`єм вбудованої пам`яті 128 Gb, об`єм оперативної пам`яті 4 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , S/N НОМЕР_4 , вартість якого згідно висновку експерта №1139 від 18.05.2022 року становить 4566,67 гривень. Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд. Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на суму 4566,67 гривень. Зазначяає, що встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчиненого повторно. 31.05.2022 відносно ОСОБА_7 слідчим суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.07.2022. Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки строк обраного запобіжного заходу спливає, а ризики раніше враховані судом продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід, на думку сторони обвинувачення, не є дієвим. Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. При цьому, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовуєтьсядо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Відповідно до ст.177 КПК України, ризиками, яким неможливо запобігти, ніж застосування запобіжного заходу є: ризик переховування від суду. Наполягає, що зазначений ризик підтверджується тим, що: ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування; відносно якого направлено обвинувальні акти 27.05.2021 Криворізькою північною окружною прокуратурою до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у кримінальному провадженню №0000295, справа № 212/4366/21, та 8.07.2021 правобережною окружною прокуратурою м. Дніпро до Жовтневого районного суду м. Дніпро за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у кримінальному провадженню №0000249, справа № 201/7785/21. Вказує, що Обвинувачений раніше судимий, останній раз 16.07.2020 Центрально-міським р/с м. Кривого Рогу за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання показання за даним вироком і вироком Тернівського р/с м. Кривого Рогу від 26.03.2018, остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 11.12.2020 по відбуттю покарання. Зазначає, що так як ОСОБА_5 був неодноразово судимим, побоюючись покарання, обвинувачений може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Вказує на ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Наполягає, що зазначений ризик підтверджується наявністю ймовірності впливу обвинуваченого на свідків з метою примушування до зміни показів у суді в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою. Відповідно до ст.221 КПК України має право ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме ПІП свідків та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді, тому в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді. Вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні. Вказує, що зазначений ризик підтверджується наявністю ймовірності впливу обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_6 з метою примушування до зміни показів у суді в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою. Відповідно до ст.221 КПК України має право ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме ПІП потерпілих та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді, тому в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді. Вважає, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик підтверджується наявністю ймовірності впливу обвинуваченого на потерпілого з метою погрози, підкупу, умовляння свідків та потерпілого, схилення їх до дачі не правдивих показань. Також вважає, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 був неодноразово судимим за корисливі злочини. У зв`язку із цим існують достатні підстави вважати ОСОБА_5 особою, яка схильна до отримання доходу злочинним шляхом, що обґрунтовано свідчить про наявність ризику того, що перебуваючи на волі, він буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення саме з корисливих мотивів. Наполягає, що особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду. Вказує, що особисте зобов`язання не може бути застосоване в зв`язку із тим, що перебування обвинуваченого ОСОБА_5 на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків. Наполягає, що всі зазначені обставини свідчать про неможливість запобігти вищезазначеним ризикам шляхом обрання іншого, більш м`якого, запобіжного заходу для ОСОБА_5 .

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

У судовому засіданні захисник пояснив, що просить змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. 185 ч.4 КК України, який є умисним тяжким злочином, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавленням волі.

Суд вважає, що останній може безперешкодно змінити місце свого мешкання з метою ухилення від кримінальної відповідальності і покарання. Строк продовженого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 29 липня 2022 року. Судове провадження на даний час не завершене, тому до 29 липня 2022 року закінчити розгляд справи не вбачається за можливе. Суд приходить до переконання, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може вчинити новий злочин. До такого висновку суд приходить з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, раніше був неодноразово судимий за корисливі злочини.

Суд приходить до переконання, що обвинувачений, побоюючись засудження його до покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від суду в разі обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому суд приймає до уваги поведінку обвинуваченого, який не працює, не одружений, дітей не має, а отже в нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Суд також приймає до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який ніде не працював до обрання запобіжного заходу, тобто не мав законних, належних та достатніх засобів для існування, що свідчить про наявність підстав вважати, що останній може продовжити злочинну діяльність.
Крім того, суд враховує інші дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме, що останній не одружений, неповнолітніх дітей не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків та обов`язків, які б стримували його ухилятися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується наявністю пред`явлених попередніх обвинувачень у вчиненні інших аналогічних кримінальних правопорушень, що також свідчить про ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Тому суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою. Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 29 липня 2022 року і продовжити строк тримання під вартою до 27 вересня 2022 року.

Інший запобіжний захід на переконання суду не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Вирішуючи питання про те, з якого часу належить відраховувати вказані 60 днів, суд бере до уваги також наступне. Як зазначено у «Словнику української мови» в 11 томах (том 8, 1977р., стор.171.), тлумачення значення слова «продовжувати», визначено таким чином: «Робити довшим за часом, збільшувати строк чого-небудь».

Отже продовження строку починається з часу, коли такий строк закінчується, і такий строк необхідно збільшити, а не з часу, коли такий строк, ще продовжує тривати.

Відлік часу, з якого починає діяти продовжений строк тримання під вартою, з моменту винесення такої ухвали, а не з часу закінчення раніше продовженого строку є нелогічним і суперечить, наведеному вище, науковому тлумаченню слова «продовжити». При такому розумінні відліку продовженого строку, строк тримання продовжується не на 60 днів, а на фактично менший строк.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 27 вересня 2022 року.

На ухвалу на протязі п`ятиднів з дня їїоголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1