Справа № 148/1073/22
Провадження №1-кп/148/150/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження-
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження № 120.0138, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, востаннє 26.07.2018 Немирівським районним судом Вінницької області за ст. 186 ч.2, ст. 185 ч.2, ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі, 16.12.2021 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 6 місяців 11 днів, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.
Так, в період з 30.05.2022 по 31.05.2022, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , зайшов всередину житлового будинку, що розташований на території вказаного домогосподарства, до якого мав вільний доступ, який належить його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, достовірно знаючи про те, що в приміщенні кімнати його матері, знаходяться грошові кошти, які остання заощаджує на прожиття, а сама власниця будинку знаходиться в приміщенні літньої кухні на території домогосподарства, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, без дозволу та відома ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, вирішив скоїти їх крадіжку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власниці та сторонніх осіб, зайшов до кімнати, підійшов до ліжка, де, піднявши матрац, дістав з-під нього грошові кошти в сумі 7500 гривень, тим самим незаконно заволодів ними, після чого одразу покинув приміщення будинку та територію домогосподарства.
Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 викрадені ним кошти витратив на власні потреби, а саме: спиртні напої, тютюнові вироби та продукти харчування, а частину грошових коштів залишив для подальшого користування, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Не зупинившись на вчиненому, 31.05.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вс. Вовчок, достовірно знаючи про те, що в приміщенні частини будинку, де проживає його мати ОСОБА_6 є грошові кошти, так як він попередньо здійснював їх крадіжку, зайшов всередину житлового будинку, що розташований на території вказаного домогосподарства, до якого мав вільний доступ, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, без дозволу та відома ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, вирішив скоїти їх крадіжку.
Після чого ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) грошових коштів, скориставшись відсутністю власниці та сторонніх осіб, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу зайшов до кімнати, де діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, підійшовши до ліжка, підняв матрац та дістав з-під матрацу грошові кошти в сумі 4500 гривень, тим самим незаконно заволодів ними, після чого покинув приміщення будинку та територію домогосподарства та розпорядився викрадениммайном на власний розсуд.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу не зникли. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі зможе переховуватись та ухилитись від явки до суду, впливати на потерпілу та свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як являється неодноразово раніше судимим за вчинення аналогічних злочинів та неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечили проти клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вивчивши доводи клопотання, вислухавши думку учасників щодо нього, дослідивши додані до клопотання докази, суд доходить наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого.
Так, встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.06.2022. Підставою для застосування стали ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обгрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
На підставі ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції(правова позиція ЄСПЛ, викладених у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п. 18 Листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).
У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому в разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, які, на переконання суду, з часу обрання запобіжного заходу не перестали існувати.
Так, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися та ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, оскільки судовий розгляд ще не розпочато, обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та на потерпілу, яка є його матір`ю та з якою він проживав разом до затримання, може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 , звільнившись умовно-достроково з місць відбування покарання з невідбутим покаранням строком 6 місяців 11 днів, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин, що свідчить про можливість продовження ним злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення. З огляду на викладене, суд доходить висновку про неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як такого, що достатній для запобігання цим ризикам та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Отже, на переконання суду, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Разом з тим, враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 також необхідно визначити розмір застави в межах п.1 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 74 430 грн., оскільки саме такий її розмір може забезпечити виконання обвинуваченим на час судового розгляду покладених на нього обов`язків, передбачених п.п.1-3ч. 5 ст.194 КПК України, та є гарантією реалізації його прав, визначених кримінальним процесуальним законодавством.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 197, 314-315, 350 КПК України, суд,-
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Вовчок Тульчинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, до 18.09.2022 включно.
Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74 430 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять гривень), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
З дня внесення застави строком на два місяці покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, невиконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1