ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 травня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовлено.
На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій категорично не погоджується з рішенням районного суду.
В своїй скарзі, вважає, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи, що судом невірно оцінено матеріали його особової справи.
Просить скасувати ухвалу суду І інстанції та постановити нову ухвалу.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , міркування прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, розглянувши матеріали

ЄУНСС №722/687/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_7
Провадження №11-кп/822/274/22 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 539 КПК України

судового провадження, особової справи засудженого та доводи його апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином умотивувавши свої висновки.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
В ході апеляційного розгляду даного провадження було встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 08.11.2016 р. вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 187, 69 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 75, ч.1 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки.
09 грудня 2019 року Донецьким апеляційним судом вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.11.2016 року в частині призначеного покарання скасовано, винесено новий вирок, яким ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності. На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року в строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 01.04.2014 року по 08.08.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 відраховано з моменту його фактичного затримання.
Згідно протоколу затримання засудженого ОСОБА_6 було затримано 09.01.2020 року.
Станом на час розгляду судом першої інстанції клопотання засудженого ОСОБА_6 , останній відбув 2 років 4 місяці 21 день позбавлення волі, а також зарахований засудженому строк на підставі ч.5 ст. 72 КК України - 2 роки 08 місяців 14 днів. Отже, в загальному засуджений ОСОБА_6 відбув 5 років 1 місяць 5 днів позбавлення волі, тобто більше двох третіх строку покарання призначеного судом.
Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі складає 1 рік 10 місяців 27 днів, кінець строку відбування покарання останнього 26.04.2024 року.
З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 09 січня 2020 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м. Маріуполя Донецької області до дисциплінарної відповідальності не притягувався та заохочень не мав.
З 24.07.2020 року відбував міру покарання в «Торецькій виправній колонії (№2)» Донецької області. За час перебування в даній установі зарекомендував себе з посередньої сторони, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочувався двічі.

10.04.2022 року засуджений ОСОБА_6 почав відбувати міру покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія(№67)».
По прибуттю до установи та на даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучався у зв`язку із стійким небажанням працювати. З приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, як і не заохочувався.
У відношенні до персоналу установи напоказ тактовний, а до інших засуджених вживчивий, стосунки із ними підтримує різної спрямованості.
Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та лише під контролем. Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце й приліжкову тумбочку. Не завжди має охайний зовнішній вигляд.
Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує в якості спостерігача, належних висновків для себе не робить. Участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймає.
Окрім того, з довідки про заохочення і стягнення начальника відділення СПС вбачається, що до засудженого ОСОБА_6 08.11.2021 р. та 28.03.2022 р. було застосовано два заохочення у вигляді подяки за зразкову поведінку та відповідальне ставлення до праці з благоустрою відділення.
Згідно довідки №94 виданої бухгалтерією ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» вбачається, що у засудженого ОСОБА_6 виконавчих листів про стягнення позовів (аліментів) немає, як і не завдано матеріальних збитків злочином.
Довідкою медичної частини №200 від 27.05.2022 року встановлено, що на даний час ОСОБА_6 є працездатним та стан його здоров`я на даний час задовільний.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Суд першої інстанції правильно послався на ст. 81 КК України, з мотивацією того, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як і на п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання не були сумлінними, в його особистості не відбулося достатніх позитивних змін, на даний час не довів свого виправлення, таким чином клопотання останнього є необґрунтованим та в апеляційному суді нічим не доведеним.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає судове рішення законним, а апеляційну скаргу засудженого такою, що задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537 - 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 травня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі без змін.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3