Справа № 467/442/22
Провадження № 1-кп/467/70/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000094, внесеному до ЄРДР 01 липня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Водяне Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , маючого погашену судимість
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюстроком до 60 днів, посилаючись на те, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вказує на те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду у зв`язку з тим, що
він вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання на строк від трьох до семи років. Окрім того, ОСОБА_4 одружений та має на вихованні трьох власних малолітніх дітей та трьох падчерок, однак, беручи до уваги покази сусідів обвинуваченого та інших мешканців с. Садове, останній зловживає спиртними напоями, на фоні чого майже щодня вчиняє сварки з дружиною та дітьми, висловлюється на їх адресу нецензурною лайкою та принижує, а також влаштовує бійки і взагалі не займається вихованням дітей, тому соціальні зв`язки ОСОБА_4 не слід вважати стійкими. Також, ОСОБА_4 зареєстрований в Дніпропетровській області, а це дає підстави вважати, що в разі обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, останній матиме можливість переховуватись від органів слідства та суду, у тому числі може змінити своє постійне місце проживання виїхати за місцем реєстрації, звідки відбути у неконтрольовану (окуповану) державою територію України, виїхати за межі території України, внаслідок чого подальші дії держави щодо притягнення його до відповідальності будуть безуспішні. Таким чином, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину та розуміння ним невідворотності покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним за вироком суду, може викликати загрозу його втечі. Можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків та потерпілу випливає з тих обставин, що ОСОБА_4 більшість свідків знає особисто та може незаконно впливати на них з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його. Крім того, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, поскільки він офіційно не працевлаштований, офіційних доходів не має, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ним злочинів проти власності та життя і здоров`я людини, однак, в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості. Свої злочинні дії обвинувачений припинив лише через обставини, які не залежали від його волі, будучи затриманим після вчинення злочину. Вказував на відсутність підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказав про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, посилаючись на те, що йому потрібно на зиму заготовлювати дрова для опалення власного будинку, де проживає його сім`я.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність прокурором застосування більш м`якого запобіжного заходу. Вказав на те, що обвинувачений має постійне місце проживання і родину, в якій є шість дітей, однак не мав можливості офіційно працевлаштуватися, надав у ході слідства визнавальні показання. Прохав застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 від 04 липня 2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 серпня 2022 року.

У подальшому ухвалою слідчого судді запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 15 жовтня 2022 року.

Згідно ч.4 ст.199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується включно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом пункту четвертого частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання особи під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.
У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обрання будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри. Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).
Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді, по кримінальному провадженню судове слідство не закінчено.
Суд вважає, що наведеного вище достатньо для висновку про те, що висунуте по справі обвинувачення відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» без вирішення питання про доведеність провини під час розгляду даного клопотання.
Крім того, суд вважає, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України прокурором доведені, виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, офіційних доходів не має, одружений, проживає з дружиною та неповнолітніми дітьми, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, маючи можливість вільно пересуватися, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінального покарання. Окрім того, існує ризик, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків, оскільки судом на даний час допитані не всі свідки сторони обвинувачення.

Посилання захисника на дані про особу обвинуваченого, які на його думку є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу не є слушними, оскільки не зменшують соціальної небезпеки кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 обвинувачується.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також судом враховуються позиція, викладена у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року: «Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи».

З урахуванням тривалості обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та того, що судове слідство по справі судом ще не розпочато,суд вважає, що обрання вказаного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені раніше ухвалою суду ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час вони виключають можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому щодо обвинуваченого слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного з застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 331, 371-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 грудня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.
Повний текст ухвали проголошений 07 жовтня 2022 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1