Справа № 462/3470/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/378/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 28 березня 2022 року у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Львова, українки, громадянки України, проживаючої на АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та обрано покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання із визначенням 2 /двох/ років іспитового строку.

Згідно ст. 76 КК України покладено на засуджену ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим за даним вироком та вироком Залізничного районного суду міста Львова від 30 листопада 2021 року, обрано ОСОБА_7 покарання 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання із визначенням 2 /двох/ років іспитового строку.

Згідно ст. 76 КК України покладено на засуджену обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 08 червня 2017 року о 15.30 год. перебуваючи на АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відкритого викрадення чужого майна, наблизилися до потерпілого ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, після чого не приховуючи свого злочинного наміру на заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_9 притримував його за руки, для подолання опору потерпілим, в цей час обвинувачена ОСОБА_7 , викрала із кишені штанів потерпілого мобільний телефон марки «Huawei Y 541-U02», вартістю 1956,05 грн. та відчинивши наплічну сумку потерпілого заволоділа грошовими коштами в сумі 5500,00 грн.

Не погоджуючись із даним вироком суду, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок змінити в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виключити посилання на застосування ст. 75 та ст. 76 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням за цим вироком менш суворого, визначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 30.11.2021, вважати ОСОБА_7 засудженою до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільною від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки та з покладенням, на підставі ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

З урахуванням цих обставин, суд першої інстанції повинен був призначити засудженій покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, після чого призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а вже потім, на підставі ст. 75 КК України, звільняти від покарання із визначенням іспитового строку.

Проте, Залізничний районний суд м. Львова вищезазначених положень кримінального закону не дотримався, не врахував при призначенні покарання роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Обвинувачена та її захисник у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_11 , оскільки це не буде порушенням прав учасників процесу, а сприятиме досягненню основних принципів національного та європейського законодавства права особи на справедливий суд.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Залізничний районний суд м. Львова при ухваленні 28.03.2022 вироку призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнив її від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, а в подальшому - визначив їй покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та знову звільнив обвинувачену від відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Колегія суддів погоджується із доводами заступника керівника Львівської обласної прокуратури, про те, що в даному випадку суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У даному випадку правильним є призначення засудженій покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, складання покарань на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень і звільнення останньої на підставі ст. 75 КК України від обраного покарання із визначенням іспитового строку.

Відтак апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 такими, що заслуговують на увагу і є підставними.

У відповідності до вимог ст. 408 КПК України. суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення або в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 слід задоволити, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2022 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, що в даному випадку не погіршує становище обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.
Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 28 березня 2022 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, визначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 30.11.2021, більш суворим покаранням за цим вироком вважати ОСОБА_7 засудженою на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільною від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки та з покладенням, на підставі ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
У решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4