Справа № 344/5643/22
Провадження № 1-кс/344/2485/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000135 від 15.05.2022, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого покликався на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з воєнною агресією російської федерації, тимчасово спільно проживали у АДРЕСА_1 , вели антигромадський спосіб життя, зловживали спиртними напоями. За час свого проживання познайомились з місцевою жителькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка періодично провідувала їх за місцем проживання, де вони разом вживали спиртні напої.

13.05.2022 близько 18.30 під час спільного розпиття спиртних напоїв за місцем проживання у помешканні по АДРЕСА_1 . між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішили позбавити життя ОСОБА_7 . З цією метою, вони, діючи умисно, будучи об`єднані єдиними умислом, спільно нанесли ОСОБА_7 ряд ударів ножем в область грудної клітки, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран, від яких настала смерть потерпілої на місці, то умисно вбили її.

Після вчинення вбивства, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою приховання слідів злочину перенесли тіло ОСОБА_7 та приховали його у вбиральні домогосподарства.Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою збагачення та отримання грошових коштів вступили в злочинну змову для вчинення розбійного нападу на помешкання жительки АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З цією метою, 14.05.2022 близько 18.30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно, завідомо знаючи про те, що діти ОСОБА_8 перебувають за кордоном, а вона проживає в будинку одна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою корисливого заволодіння чужим майном, під вигаданим приводом проникли в будинок та із застосуванням насильства напали на потерпілу, зв`язали її та засунули в рот кляп, щоб заглушити її крики. Під час вчинення розбійного нападу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діючи спільно умисно позбавили життя ОСОБА_8 , заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран грудної клітки, від яких настала смерть потерпілої. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обшукали будинок та заволоділи належними ОСОБА_8 майном, а саме комп`ютерною технікою, телевізором та ювелірними виробами. Покинувши місце події, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпорядились викраденим на власний розсуд.

Матеріалами клопотання зазначається, що 15 травня 2022 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 16 травня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та його захисника, які, заперечували з приводу задоволення клопотання і просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, встановлено наступне.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, зареєстрованого у АДРЕСА_3 , переселенця з тимчасово окупованої території, тимчасово проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянину України, одруженого, раніше судимого, у причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити вказане правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами оглядів місця події, протоколом огляду трупа, протоколом затримання ОСОБА_5 , вилученими речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про грома¬дянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запо¬біжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у винятко¬вих випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п. п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має попередній кримінальний досвід та раніше судимий, джерела його доходів не відомі, він не працює, не навчається і у нього відсутні міцні та стійкі соціальні зв`язки на території тимчасового переміщення, отож вказані ризики на даний час існують, не зменшились і не відпали.

Сторона захисту прохала здійснювати домашній арешт підозрюваного за місцем тимчасового проживання, однак оцінюючи всі обставини в сукупності із наявними ризиками, які не зменшилися, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе в повній мірі запобігти наведеним ризикам, а відтак не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Так, обставини, які зазначені захисником підозрюваного, не можуть бути підставами для відмови в задоволені даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених у судовому засіданні ризиків. Щодо можливості застосування відносно підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, то слід вказати таке.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про те клопоче сторона захисту, хоча і накладатиме на підозрюваного менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, однак на даному етапі досудового розслідування домашній арешт на думку слідчого судді не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, оскільки відбування такого запобіжного заходу, як домашній арешт відбуватиметься за місцем тимчасового проживання підозрюваного, яке є і місцем скоєння інкримінованого злочину.

В даному випадку буде неефективним і обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, яке (особисте зобов`язання) також на думку слідчого судді в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики, і таких клопотань не надходило.

Доводи захисту не свідчать про відсутність встановлених ризиків з огляду на конкретні обставини справи та не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному інших, більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою, оскільки, на переконання слідчого судді, усі інші більш мякі запобіжні заходи однозначно будуть недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного.

Разом із тим, відповідно до п. 2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зважаючи на те, що інкримінований підозрюваному злочин вчинений вчинений із застосуванням насильства, яке спричинило загибель людини, і відноситься до небезпечних злочинів, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному конкретному випадку відсутні підстави для визначення застави, оскільки її внесення у випадку визначення та відповідно звільнення підозрюваного з-під варти, не гарантуватиме належним чином виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, не зможе нівелювати наявні на даний час ризики та забезпечити дієвість даного провадження.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує в сукупності всі наявні обставини даного провадження і не зважає лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумпцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення та констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави для обрання м`якшого запобіжного заходу підозрюваному, або які не виправдовують таке тримання підозрюваного під вартою стороною захисту не наведено і слідчим суддею в процесі судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи дане питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу.

Жодних даних які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчому судді не надано, тобто даних які б спростовували насильницький характер інкримінованого йому правопорушення.

Згідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 з 15.05.2022 року був затриманий і фактично обмежений у свободі пересування, а тому строки перебування в місцях несвободи належить обчислювати саме з цієї дати.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 60 днів до 13.07.2022 включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під варту в залі суду, а тримання його здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12).

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 13 липня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1