Справа № 522/813/22
Провадження № 1-кп/522/105/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси №106 в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на підставі обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001057 від 23.08.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, Цюрупинського району, с. Козачі Лагері, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Одесі, раніше судимого:
- 06.10.2006 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком до 2 років;
- 19.03.2008 року вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років 6 місяців;
- 11.09.2008 року вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років 6 місяців;
- 15.11.2011 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
- 31.03.2014 року вироком Суворовського районного суду м. Херсона за ч. 1 ст. 393, ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- 02.04.2014 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- 25.03.2020 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, 13.07.2021 року звільнений по відбуттю покарання;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор»),
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 22.08.2021 року приблизно о 10 год. 27 хв., знаходячись біля території ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Басейний, 7, за попередньою змовою разом із невстановленою особою, заздалегідь маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, де підшукував майно, яким можливо незаконно заволодіти та переліз через паркан на територію ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів», за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Басейний, 7, знаючи, що завод не функціонує.
ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, за попередньою змовою разом із невстановленою особою, розуміючи протиправність своїх дій, діючи з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, ОСОБА_3 проник до середини котельної ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів», через відчинене вікно за вище вказаною адресою.
Оглянувши вище зазначене приміщення ОСОБА_3 разом із невстановленою особою, визначили предмет свого посягання 2 металеві труби діаметром 100 мм, довжиною 1, 5 м, вартістю 210,00 гривень, деталі від газового обладнання (вентелі в кількості 3 шт.), вартістю 3000,00 гривень, кришкою редуктора лебідки 1 шт., вартістю 800 гривень, арматурою діаметром 12 мм (6 шт.) довжиною 6 метрів, вартістю 810,00 гривень.
Взявши вище зазначені предмети разом із невстановленою особою ОСОБА_3 , намагався покинути територію ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів», за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Басейний, 7, але був затриманий групою швидкого реагування охорони, за межами території вищевказаного заводу, тобто завершити свій умисел на таємне заволодіння зазначеним чужим майном шляхом проникнення ОСОБА_3 разом із невстановленою особою, не змогли із причин, які не залежали від їх волі, оскільки їх зазначені дії були своєчасно виявлені охоронцями групи швидкого реагування, які вжили заходів щодо виявлення факту крадіжки під час спроби покинути місце вчинення крадіжки.
ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» попереджено збитків на суму 4820,00 гривень.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що влітку 2021 року, останній місяць літа, вранці проходив повз ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів», разом із чоловіком з яким раніше був не знайомий, де вони вирішили перелізти через огорожу. Впевнившись в тому, що ними ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 вирішив проникнути до середини котельної через відчинене вікно, де вони побачили 2 металеві труби, деталі від газового обладнання, кришку редуктора лебідки та арматуру, яку вирішили викрасти. Взявши вказані речі, вони намагались покинути територію ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів», однак охорона їх зупинила. Вказав, що хотів викрасти речі, через те, що в нього не було грошей. У вчиненому щиро кається, просив вибачення та завіряв суд більше не порушувати закон, хоче відбути покарання та зробити відповідні висновки.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та призначити йому мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Прокурор просив призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Представник потерпілої особи ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив провести судовий розгляд без його участі.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з урахуванням визнання вини обвинуваченою, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його особу, який, є громадянином України, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований в Херсонській області, без постійного місця проживання в м. Одесі, раніше неодноразово судимий, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, майно, яке намагався викрасти обвинувачений, повернуто потерпілій особі.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Згідно ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України призначаючи покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_3 вчинив замах на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, йому не може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк, який перевищуватиме дві третини максимального строку, передбаченого санкцією статті.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 30.12.2021 року по день набрання вироком законної сили включно.
Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 15, 50, 63, 65, 71, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати виним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 30.12.2021 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 30.12.2021 року по день набрання вироком законної сили включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Речові докази по кримінальному провадженню:
- 3 одиниці металевих деталей від газового обладнання вентелів, у вигляді кранів, металеву конструкцію у вигляді кришки редуктора прямокутної форми 1 одиниця, сірого кольору, 6 прутів діаметром 12 мм, довжиною 6 метрів, 2 металеві труби діаметром 100 мм, довжиною 6 метрів із слідами довгого використання, вагою 30 кг, які належать ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів», вважати повернутими власнику.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1