1Справа № 335/4516/22 1-кс/335/1930/2022
УХВАЛА
01 серпня 2022 року м. Запоріжжя
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Москаленко, Генічеського району, Херсонської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_4 , згідно клопотання, маючи умисел на зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, залишив при собі вказані предмети, які в подальшому зберігав за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №575 та №576 від 30.07.2022 року, оглянуті вибухо-техніками предмети відносяться до категорії обмежено небезпечних.
Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
30.07.2022 року ОСОБА_4 за даним фактом повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно клопотання, органом досудового слідства встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 являється військовослужбовцем та має доступ до зброї, що свідчить про те, що ОСОБА_4 може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчий зазначає про наявність в діях ОСОБА_4 ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а тому, посилаючись на вказані обставини, просить застосувати у відношенні останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилаючись на те, що ризики, зокрема тиск на свідків, вчинення інших правопорушень, про які зазначає слідчий, не доведені. Вважає, що підозра не може бути підтверджена тими матеріалами, які слідчий долучив до клопотання, оскільки вони містять значні суперечності, просив обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
ОСОБА_4 думку захисника підтримав, просив не застосовувати відносно нього такий запобіжний захід як тримання під вартою.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Виходячи із тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_4 , за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя доходить висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя бере до уваги, що слідчим не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Так, слідчим суддею не встановлено ризиків переховування від слідства або можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи.
Припущення слідчого про те, що ОСОБА_4 може змінити місце проживання також не заслуговує на увагу, оскільки, останній, як встановлено судом, має постійне місце проживання, не змінюючи його протягом тривалого часу.
Крім того, матеріалами, долученими слідчим до клопотання, а також прокурором у судовому засіданні не доведено, що підозрюваний є військовослужбовцем та має доступ до зброї, що сприятиме вчиненню ним нових аналогічних кримінальних правопорушень, а відтак до твердження про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя також ставиться критично.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів («Боротюк проти України» п. 62).
Наведені дані в своїй сукупності, як вважає слідчий суддя, дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_4 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом.
У зв`язку з цим слідчий суддя приходить до переконання, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає. Крім того при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням («Биков проти Російської Фередації» п. 61).
Таким чином, слідчий суддя доходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, та покладення на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши останньому, залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово до 29.09.2022 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк до 29.09.2022 року, обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:
прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому цілодобово не відлучатись з місця проживання, якщо це не пов`язано з обов`язком з`являтись за викликом слідчого, прокурора або суду
з`являтися до слідчого, прокурора, суду, в залежності від стадії кримінального провадження, за першим викликом, і у призначений час;
утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.
Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01.08.2022 року.

Повний текст ухвали складено 02.08.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1