Справа № 598/1120/22
провадження № 1-кп/598/158/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2022 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі : головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000090 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоний кут Волочиського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 30.07.1991 Підволочиським районним судом за ч.3 ст.140 КК України 1960 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 08.12.1993 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст. 215-3 КК України 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 10.08.1995 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.196-1, ст.42 КК України 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.06.1999 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.141, ст.42 КК України 1960 року до 7 років позбавлення волі;

- 28.09.2006 року Підволочиським районним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28.08.2008 року Козівським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;

- 28.12.2010 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.296, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі (ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22.03.2011 вирок суду змінено із призначенням покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі);

- 12.02.2015 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 03.04.2015 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.289, ч.1 ст.199, ст.70, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі (ухвалою апеляційного суду Тернопільської області вирок змінено із призначенням покарання за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.289, ч.1 ст.199, ст.70, ч.4 ст.70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі);

- 16.07.2015 року Чортківським районним судом за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 15.07.2020 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту;

- 07.04.2022 року вироком Хмельницького апеляційного суду скасовано вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.08.2021 року, та призначено ОСОБА_5 за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70, ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Волочиського районного суду вiд 15.07.2020 року та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 07.04.2022 року.

за ч.1 ст.263 КК України,

встановив :

На початку березня 2021 року ОСОБА_5 , проходячи через міст біля річки «Збруч», що на межі смт.Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області, знайшов корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ (УЗРГМ-2).

Цього ж дня, тобто на початку березня 2021 року, ОСОБА_5 знайдений корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ (УЗРГМ-2), які в сукупності придатні для здійснення вибуху та являються бойовим припасом, не здав їх до правоохоронних органів, а навмисно поклав у свою сумку та переніс їх до схову, а саме до помешкання свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає у АДРЕСА_2 , де залишив вказану сумку у якій знаходився бойовий припас - осколкову ручну гранату РГД-5 та запал УЗРГМ (УЗРГМ-2), поки 15 червня 2022 року вказані об`єкти були вилучені під час обшуку у помешканні ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, носив та зберігав бойові припаси, чим порушив вимоги: п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України за №2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998р.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, за ознаками придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

До розгляду справи по суті, а саме, 15 липня 2022 року, між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, яке слід йому призначити за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. При цьому ОСОБА_5 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 передбачений ч.1 ст.263 КК України є тяжким злочином, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, потерпіла дала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечували в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 314, 369-371, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 липня 2022 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0000090.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, тобто з 31 березня 2021 року.
Речові докази по справі, а саме:
- осколки гранати РГД-5, які знаходяться в сейф-пакеті 2789430 та знаходяться на зберіганні в камері обліку та зберігання речових доказів ВП № 4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області - знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 1510,24 грн. (одну тисячу п`ятсот десять гривень двадцять чотири копійки) вартості проведеної судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/5697-ВТХ від 28.06.2022 р..

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1