Єдиний унікальний номер справи 185/5621/22
Провадження № 1-кп/185/547/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000509 від 23 червня 2022 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, з середньою технічною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдата, гранатометника 3 відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді гранатометника 3 відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , 07червня 2022 року близько 10 години 00 хвилин перебуваючи у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , який розташований у АДРЕСА_2 , отримав законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира 3 аеромобільно-десантної роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 щодо вибуття до командно-спостережного пункту 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 для подальшого виконання бойових завдань у складі свого підрозділу. Солдат ОСОБА_3 умисно відкрито відмовився виконувати даний наказ начальника в умовах воєнного стану в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, чим вчинив непокору.

Дії солдата ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

08 вересня 2022 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати її у судовому засіданні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 КК України з застосуванням ст.69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в тому числі, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 08 вересня 2022 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Застосований запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не підлягає змінам.

Строк обчислення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 19 липня 2022 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк тримання під вартою.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 вересня 2022 року укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 2 ст. 62 КК України, замінити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Строк обчислення покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 19 липня 2022 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обрану тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого в АДРЕСА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1