КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
представника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника Національного банку України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївськогорайонного суду міста Києва від 09.02.2022 задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ТОВ «Ліферунг ЛТД», та накладено арешт на піонерський табір «Сокіл», що знаходиться за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Давидчука (Комінтерна), будинок 63, реєстраційний номер № 6616358, загальною площею 1 979,2 кв.м і складається з будівель та споруд, а саме: Адмінкорпус літ. А площею 129,6 кв.м., Медпункт літ. Б площею 82,3 кв.м, Корпус №1 літ. Д площею 211,9 кв.м, Корпус № 2 літ. Ж площею 210,0 кв.м, Склад літ. И площею 65,8 кв.м, Склад літ. К площею 96,4 кв.м., Їдальня літ. Л площею 212,8 кв.м, Котельня літ. П площею 87,9 кв.м, Спальний корпус № 3 літ. Р площею 221,3 кв.м, Спальний корпус № 4 літ. С площею 224,1 кв.м, Клуб літ. Ф площею 410 кв.м, Будинок сторожа літ. Х площею 27,1 кв.м, Вбиральня літ. Є, Сміттєзбірник літ. З, ТП літ. М, Насосна літ Ж 2, Альтанка літ. Ж 3, Огорожа 1-6, Водогінна вежа 7, Доріжка 1, із забороною відчуження та розпорядження майном.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник Національного банку України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Ліферунг ЛТД» про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000079.
________________________________________________________________________________________Справа № 752/2339/22 Слідчий суддя ОСОБА_8
Апеляційне провадження № 11-сс/824/1848/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена у відсутності представника Національного банку України, копія ухвали слідчого судді власнику майна не надсилалася, а отримана Національним банком України лише 21.02.2022 від представника цивільного позивача ТОВ «Ліферунг ЛТД» - адвоката ОСОБА_7 .
У апеляційній скарзі захисник зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Слідчий суддя не взяв до уваги те, що у даному провадженні арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
У кримінальному провадженні № 0000079 жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Апелянт вказував на те, що Національний банк України не має процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, а тому відсутні правові підставидля накладення арешту на нерухоме майно, яке перебуває в його власності.
Слідчим суддею не взято до уваги те, що з клопотанням про арешт майна третьої особи, всупереч вимог ст. 64-2 КПК України, звернувся представник цивільного позивача, а не прокурор.
Крім того, в оскаржуваній ухвалі вказано на те, що арештоване майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, однак не зазначено, яким саме критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, відповідає дане майно.
На переконання апелянта, клопотання представника цивільного позивача та ухвала слідчого судді не містять обґрунтування про те, яке саме відношення має належне Національному банку України майно до даного кримінального провадження.
Національний банк України набув право власності на дане майно на законних підставах, зокрема відповідно до Акту №63990450/9 про проведення електронного аукціону, виданого головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_9 08.10.2021 та затвердженого заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_10 , які є чинними та не оскарженими у передбаченому чинним законодавством порядку.
Також, у доданих до клопотання матеріалах відсутні докази про те, що вказане майно здобуте злочинним шляхом, чи було об`єктом кримінального правопорушення.
У судове засідання представник цивільного позивача, прокурор та представник Національного банку України ОСОБА_6 не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.
24.05.2022 від прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника Національного банку України ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто без виклику та у відсутності представника Національного банку України, дані про вручення представнику власника майна копії ухвали у справі відсутні.
Як зазначено у апеляційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали Національним банком України отримано 21.02.2022 від представника ТОВ "Ліферунг ЛТД" ОСОБА_7 , тоді як подано апеляційну скаргу 23.02.2022 (понеділок), тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000079 від 01.02.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, досудове розслідування в якому розпочате за заявою ТОВ «Ліферунг ЛТД».

Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000079, 01.02.2022 до реєстру внесено відомості про те, що 01.02.2022 до СУ ГУНП надійшла заява від ТОВ "Ліферунг ЛТД" про те, що посадові особи ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон", Національного банку України та Департаменту ДВС, реалізуючи майно ТОВ "Ліферунг ЛТД" за заниженою вартістю, шляхом шахрайських дій, заподіяли значних збитків ТОВ "Ліферунг ЛТД", вкладникам, Національному банку України та державі в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України.

Як убачається із матеріалів клопотання, постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 01.02.2022 визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000079 від 01.02.2022 ТОВ "Ліферунг ЛТД". Представником потерпілого визнано адвоката ОСОБА_7

03.02.2022 представник ТОВ "Ліферунг ЛТД" ОСОБА_7 звернувся до слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 із позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якій просив стягнути солідарно з ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон», Національного Банку України; Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ТОВ "Ліферунг ЛТД" збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням у розмірі 46 656 140,00 грн.

04.02.2022 представник ТОВ "Ліферунг ЛТД" ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на піонерський табір «Сокіл», що знаходиться за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Давидчука (Комінтерна), будинок 63, реєстраційний номер № 6616358, загальною площею 1 979,2 кв.м і складається з будівель та споруд, а саме: Адмінкорпус літ. А площею 129,6 кв.м., Медпункт літ. Б площею 82,3 кв.м, Корпус №1 літ. Д площею 211,9 кв.м, Корпус № 2 літ. Ж площею 210,0 кв.м, Склад літ. И площею 65,8 кв.м, Склад літ. К площею 96,4 кв.м., Їдальня літ. Л площею 212,8 кв.м, Котельня літ. П площею 87,9 кв.м, Спальний корпус № 3 літ. Р площею 221,3 кв.м, Спальний корпус № 4 літ. С площею 224,1 кв.м, Клуб літ. Ф площею 410 кв.м, Будинок сторожа літ. Х площею 27,1 кв.м, Вбиральня літ. Є, Сміттєзбірник літ. З, ТП літ. М, Насосна літ Ж 2, Альтанка літ. Ж 3, Огорожа 1-6, Водогінна вежа 7, Доріжка 1, із забороною відчуження, розпорядження та користування майном; із забороною Національному банку України відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися вказаним майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше; із забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам

та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме

майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на

нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної

реєстрації речових прав на нерухоме майно, стосовно вищевказаного майна.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09.02.2022 задоволено клопотання, та накладено арешт на піонерський табір «Сокіл», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер № 6616358, загальною площею 1 979,2 кв.м і складається з будівель та споруд, а саме: Адмінкорпус літ. А площею 129,6 кв.м., Медпункт літ. Б площею 82,3 кв.м, Корпус №1 літ. Д площею 211,9 кв.м, Корпус № 2 літ. Ж площею 210,0 кв.м, Склад літ. И площею 65,8 кв.м, Склад літ. К площею 96,4 кв.м., Їдальня літ. Л площею 212,8 кв.м, Котельня літ. П площею 87,9 кв.м, Спальний корпус № 3 літ. Р площею 221,3 кв.м, Спальний корпус № 4 літ. С площею 224,1 кв.м, Клуб літ. Ф площею 410 кв.м, Будинок сторожа літ. Х площею 27,1 кв.м, Вбиральня літ. Є, Сміттєзбірник літ. З, ТП літ. М, Насосна літ Ж 2, Альтанка літ. Ж 3, Огорожа 1-6, Водогінна вежа 7, Доріжка 1, із забороною відчуження та розпорядження майном.
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні особи, яка звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вищевказаних вимог КПК України, при вирішенні питання про арешт піонерського табору «Сокіл», що знаходиться за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Давидчука (Комінтерна), будинок 63, реєстраційний номер № 6616358, загальною площею 1 979,2 кв.м, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні службовими особами Національного банку України кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, та не встановив розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Я убачається із матеріалів судового провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 01.02.2022 здійснюється щодо обставин можливого заподіяння значних збитків посадовими особами ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон", Національного банку України та Департаменту ДВС, шляхом реалізації майна ТОВ "Ліферунг ЛТД" за заниженою вартістю, шляхом шахрайських дій, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України.

При цьому, матеріали провадження не містять даних про повідомлення про підозру жодним посадовим особам вищевказаних юридичних осіб, у тому числі Національного банку України, що є необхідною умовою при накладенні арешту саме з метою, передбаченою п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Крім того, як убачається із даних позовної заяви представника ТОВ "Ліферунг ЛТД" ОСОБА_7 , у ній порушено питання про солідарне стягнення з ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон», Національного Банку України; Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ТОВ "Ліферунг ЛТД" збитків у розмірі 46 656 140,00 грн.

Разом з тим, матеріали клопотання та дані витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000079 від 01.02.2022 не містять відомостей, із посиланням на докази, про встановлений органом досудового розслідування розмір шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон", Національного банку України та Департаменту ДВС.

Вказана обставина свідчить про недотримання слідчим суддею вимог ч. 8 ст. 170 КПК України, оскільки позбавляє можливості суд встановити співрозмірність вартості майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, розміру шкоди, завданої у цивільному позові в розмірі 46 656 140,00 грн., яку цивільний позивач просить стягнути солідарно від кількох боржників.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на піонерський табір «Сокіл», що знаходиться за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Давидчука (Комінтерна), будинок 63, реєстраційний номер № 6616358, загальною площею 1 979,2 кв.м, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника вказаного нерухомого майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

На переконання колегії суддів, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Колегія суддів звертає увагу й на інші істотні порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.
Так, у відповідності ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Необхідність розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.
Відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна, в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, може сховати, знищити, пошкодити, відчужити майно.
У будь-якому випадку особа, яка звертається із клопотанням про арешт майна, повинна мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.
Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання цивільного позивача про арешт майна Національного банку України без повідомлення представника Національного банку України, жодним чином не мотивувавши своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та її задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання представника цивільного позивача.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Національного банку України ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ТОВ «Ліферунг ЛТД», про накладення арешту на піонерський табір «Сокіл», що знаходиться за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Давидчука (Комінтерна), будинок 63, реєстраційний номер № 6616358, загальною площею 1 979,2 кв.м і складається з будівель та споруд, а саме: Адмінкорпус літ. А площею 129,6 кв.м., Медпункт літ. Б площею 82,3 кв.м, Корпус №1 літ. Д площею 211,9 кв.м, Корпус № 2 літ. Ж площею 210,0 кв.м, Склад літ. И площею 65,8 кв.м, Склад літ. К площею 96,4 кв.м., Їдальня літ. Л площею 212,8 кв.м, Котельня літ. П площею 87,9 кв.м, Спальний корпус № 3 літ. Р площею 221,3 кв.м, Спальний корпус № 4 літ. С площею 224,1 кв.м, Клуб літ. Ф площею 410 кв.м, Будинок сторожа літ. Х площею 27,1 кв.м, Вбиральня літ. Є, Сміттєзбірник літ. З, ТП літ. М, Насосна літ Ж 2, Альтанка літ. Ж 3, Огорожа 1-6, Водогінна вежа 7, Доріжка 1, із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, із забороною Національному банку України відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися вказаним майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше, та із забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, стосовно вказаного майна.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3