ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3015/19 Номер провадження 11-кп/814/487/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 від 11 травня 2019 року, щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської області, українця, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 17 лютого 2022 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою було продовжено, з утриманням в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23», строком на 60 днів, починаючи з 12 год. 10 хв. 17 лютого 2022 року по 12 год. 10 хв. 17 квітня 2022 року включно, без визначення розміру застави. В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про заміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт за адресою його реєстрації було відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд перевірив обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою і встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати цей запобіжний захід, та обрати домашній арешт.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, адвокатом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє прийняте з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого мало місце невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що клопотання прокурора є необґрунтованим, ризики є безпідставними, та під час винесення судового рішення судом не враховано всіх обставин передбачених ст. 178 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Ленінському районному суді м. Полтави перебуває кримінальне провадження № 0000439 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст.263 КК України

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом розглянуто 17 лютого 2022 року, тобто до закінчення дії попередньої ухвали щодо запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про заміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт за адресою його реєстрації.

Клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою - продовжено, з утриманням в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23», строком на 60 днів, починаючи з 12 год. 10 хв. 17 лютого 2022 року по 12 год. 10 хв. 17 квітня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Перевіривши оскаржуване судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 вказаних кримінальних правопорушення було предметом перевірки під час досудового розслідування.

Що стосується питання існування заявлених прокурором ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, то вказані ризики на даний час є реальними, не зменшилися та продовжують існувати.
Перевіряючи наведені висновки, суд апеляційної інстанції виходить із практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій.
Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та потерпілими може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
При цьому прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (справи: "Смирнова проти Росії" "Пірузян проти Вірменії", "Тирон проти Румунії").
Колегія суддів враховує характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також, як було зазначено прокурором, те що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини різного ступеню тяжкості.

Так, на думку колегії суддів, наявність у ОСОБА_7 місця реєстрації та певних соціальних зв`язків у даному випадку не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, враховуючи також стадію розгляду кримінального провадження, наявні достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні і наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Апеляційна скарга не містить об`єктивних доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 17 лютого 2022 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4