Справа №357/433/22. Провадження №11-кп/824/2399/2022. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України, ч. 6 ст. 539 КПК України Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

07 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Білоцерківська виправна колонія №35" матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 квітня 2022 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою щодо засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в с. Мала Офірна, Фастівського району, Київської області, з середньою освітою, непрацюючого до засудження, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 1) 15.05.1992 Фастівським районним судом Київської області за ст. 140 ч. 3, ст. 46-1 КК України на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою 2 роки; 2) 31.10.2001 Васильківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 101, ст. 75 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 3) 21.11.2003 Васильківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 164, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 4) 21.02.2011 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 3, ст. 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням 3 роки; 5) 22.02.2012 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 6) 28.11.2018 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, який відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки в Державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)" Міністерства юстиції України,

відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2019 у виді позбавлення волі в Державній установі "Білоцерківська виправна колонія ("35)" Міністерства юстиції України, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

В мотивування ухвали, суд першої інстанції посилається на те, що відомості, які містяться у довідці про застосування до ОСОБА_6 заохочення не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Ті обставини, що засуджений має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, не підтверджують того, що останній повністю став на шлях виправлення. Судом встановлено, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, в тому числі за тяжкі злочини проти власності та до останнього були застосовані іспитовий строк та умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням наведеного, суд вважає неможливим застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: змінити ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 квітня 2022 року; постановити ухвалу, застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбуття покарання з місць позбавлення волі.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги вказує, що висновок суду про те, що до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання - суперечить змісту ст. 81 КК України.

Вважає, що суд порушив положення ст. 413 ч. 1 п. 1, п. 3 КПК України та не застосував до нього ст. 81 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 квітня 2022 року, відповідно до якої суд відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2019 у виді позбавлення волі в Державній установі "Білоцерківська виправна колонія ("35)" Міністерства юстиції України, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, з огляду на таке.

Як прямо передбачено ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, призначеного за вироком суду, є правом, а не обов`язком суду, який розглянув відповідне клопотання, в даному випадку клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Крім того, умовно-достроково звільнити особу від відбування покарання можливо за умови, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, обов`язковими показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені в ч. 2 ст. 81 КК України, критерії: сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення до праці.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2019 року, суд першої інстанції обґрунтовано послався у своєму рішенні на те, що ті обставини, що засуджений має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, не підтверджують того, що останній повністю став на шлях виправлення, оскільки є раніше судимою особою, в тому числі за тяжкі злочини проти власності та до останнього були застосовані іспитовий строк та умовно-дострокове звільнення, все це не свідчить про наявність сумлінної поведінки засудженого.

Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. Важливим є й позитивна діяльність засудженого, який у повсякденному житті, без ізоляції від суспільства доводить, що виправився й заслуговує на дострокове звільнення. При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого.

З наявної характеристики засудженого ОСОБА_6 , яка міститься у матеріалах справи, а саме наявності семи судимостей за вчинення корисливих злочинів, та те, що в попередніх судимостях вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, вбачається, щр ОСОБА_6 висновків для себе не зробив і знову продовжив вчиняти злочини.

Тому можна стверджувати, що засуджений ОСОБА_6 не довів своєю поведінкою, що він став на шлях виправлення та свідчить про його злочинний спосіб життя, в якому не відбуваються позитивні зміни, які могли би бути підставою для застосування умовно-дострокового звільнення.

Доводи засудженого з приводу того, що те, що до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання - суперечить змісту ст. 81 КК України, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи, характеристикою засудженого.

Отже, місцевий суд, розглядаючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та, відповідно до вимог чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 квітня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 квітня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2019 у виді позбавлення волі в Державній установі "Білоцерківська виправна колонія ("35)" Міністерства юстиції України, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 з ю б і н О. В. М и к о л ю к В. Р. Ш р о л ь