Справа №463/7144/22
Провадження №1-кс/463/5468/22
У Х В А Л А

11 жовтня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні за №0000499 від 07 червня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364 КК України,

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні за №0000499 від 07 червня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364 КК України.
В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 06.09.2022 слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000499 від 07 червня 2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 17.08.2022 у справі №463/4708/22 проведено обшук у приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 та 86К, які належать на праві власності ОСОБА_4 та використовуються у поточній господарській діяльності низки товариств, дані щодо яких відображенні в увалах слідчого судді на право проведення обшуків (ТОВ «Ніка-Фудс», ТОВ «СГ Агросвіт» та ін.). Під час обшуку даного приміщення було вилучено належне ОСОБА_4 майно, а саме: комп`ютерна техніка, сухі молочні продукути, фінансово-господарська документація та інше.
Зазначає, що обшук був здійснений 06 вересня 2022. Разом з тим, станом на час подачі скарги слідчий чи прокурор у кримінальному провадженні за № 0000499 від 07.06.2021 року з клопотанням про арешт вилученого майна до Личаківського районного суду м.Львова не звертались. Згідно з ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. А тому, законних підстав утримувати належне ОСОБА_4 майно Державним бюро розслідувань в рамках вказаного кримінального провадження не має. Бездіяльність слідчого щодо неповернення належного скаржнику майна є протиправною та такою, що порушує право власності та вимоги КПК щодо статусу вилученого під час обшуку майна. Враховуючи наведене, просить скаргу задовольнити, оскільки вказані речі не відповідають вимогам ч.2 ст.167 КПК України.
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, просив скаргу слухати у його відсутності та таку задовольнити.
Слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки.
Враховуючи положення ч.3 ст.306 КПК України слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу за відсутності слідчого.
Приписами ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.
Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000499 від 07.06.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України.
Cлідчими в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань 06 вересня 2022, проведено обшук нежитлових приміщеннях за адресою: м. Дніпро, вул. Чаплинська, буд. 86-Б та 86-К, на підставі ухвал (слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 17.08.2022 справа№463/4708/22 провадження №1-кс/463/4389/22, справа№463/4708/22 провадження №1-кс/463/4391/22, які на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено майно, яке зазначено у протоколі обшуку від 06.09.2022.
Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.
За ч. 1ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Окрім цього слідчим не доведено факт, що факт вказане майно відповідає вимогам ч.2 ст.167 КПК України.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Згідно із ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Отже, відповідно до вимог ст.ст. 169-171 КПК України, вказане вище майно є тимчасово вилученим, а слідчий в свою чергу, зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт вказаного вище майна протягом 48 годин після вилучення майна, в противному випадку слідчий зобов`язаний повернути дане майно особі у якої його було вилучено.
У передбачені законом строки арешт на його майно накладено не було і на поточну дату майно залишається неповернутим, що, на його думку, свідчить про незаконність подальшого утримання майна.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
На даний час слідчий або прокурор не подав слідчому судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, доказів того, що слідчим Державного бюро розслідувань. подане клопотання про арешт тимчасово вилученого майна також не надано, протилежного матеріали клопотання не містять.
Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ст.ст.7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст.26 КПК України.
Отже на даний час ОСОБА_4 всупереч вимогам Конституції України, Цивільного кодексу України, позбавлений права користування своїм майном, хоча судом такої заборони не встановлено, чим завдано власнику майна істотної шкоди.
При цьому, слідчий на виклики суду не з`явився, додаткові докази чи документи, які б свідчили про те, що тимчасове вилучене майно має значення для кримінального провадження, чи на нього накладено арешт, слідчому судді не надав.
Також слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчим не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_4 , який не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні за № 0000499 від 07.06.2021 року, не надано.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що доводи скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у повній мірі доведені під час розгляду скарги та узгоджуються із наданими слідчому судді доказами.
З огляду на наведене, приймаючи до уваги те, що арешт на вилучене майно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді не накладався, а тому, вилучене під час проведення обшуку майно, має статус тимчасово вилученого, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно, утримується органом досудового розслідування без належної на те правової підстави, а відтак право власності володільця вилученого майна є порушеним і підлягає поновленню.
Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скаргу слід задовольнити та негайно повернути ОСОБА_4 в користування майно, яке було вилучено в рамках кримінального провадження за № 0000499 від 07.06.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК України. Відомостей про призначення експерти по вилученому майні не має, а тому скарга підлягає до задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.8, 22, 26, 167-69, 171, 303, 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

скаргу - задовольнити.
Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000499 від 07.06.2021 року, повернути ОСОБА_4 , вилучене слідчими ГСУ ДБР 06 вересня 2022 на підставі ухвал слідчого судді Личаківського районного суду міста Львоа від 17.08.2022 (справа№463/4708/22 провадження №1-кс/463/4389/22, справа№463/4708/22 провадження №1-кс/463/4391/22) під час обшуку у приміщеннях за адресою: м. Дніпро, вул. Чаплинська, буд. 86-Б та 86-К.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1