Справа № 442/293/22
Провадження № 1-кс/442/1410/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на рішення дізнавача про нездійснення процесуальних дій, -

встановив:
08.09.2022 представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 щодо відмови в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000367 від 07.10.2021 про проведення одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_5 та проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 .

В обгрунтування скарги покликається на те, що в провадженні СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000367 від 07.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 24.12.2021 дізнавачем винесено постанову про закриття кримінального провадження за даним фактом у зв`язку із відсутністю суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення. Не погоджуючись з таким рішенням, постанову дізнавача було оскаржено. Ухвалою слідчого судді від 10.02.2022 постанову дізнавача про закриття кримінального провадження скасовано. В період з 10.02.2022 по 05.08.2022 дінавачем ОСОБА_4 не проведено жодної слідчої чи процесуальної дії, оскільки останній стверджує, що досудовим розслідуванням проведено всі необхідні слідчі дії. Не погоджуючись з таким твердженням потерпілий звернувся зі скаргою на бездіяльність дізнавача ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.08.2022 бездіяльність дізнавача щодо не проведення слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні визнано протиправною. 23.08.2022 представник потерпілого в черговий раз звернулась із клопотанням в порядку ст.56 КПК України про проведення слідчих та процесуальних дій, однак дізнавач частково задоволив клопотання, погодившись провести одночасний допит між потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та допитати в разі встановлення, працівників Дрогобицької міської ради, при тому коли саме будуть проведені вказані слідчі дії не зазначив. 31.08.2022 представник потерпілого ОСОБА_2 знову звернулась з клопотанням в порядку ст.56 КПК України, в якому просила провести одночасний допит між потерпілим ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_5 . Необхідність проведення такої слідчої дії полягала в тому, що ОСОБА_5 в попередніх показах вказала, що бачила як ОСОБА_7 наносить удари ОСОБА_6 що не може відповідати дійсності, оскільки остання очевидцем конфлікту взагалі не була. Також, просила провести слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_5 з метою встановлення на якій саме відстані вона перебувала від місця конфлікту та чи могла взагалі спостерігати описані нею події, при тому що в момент нанесення ударів за вказаними чоловіками знаходився автомобіль типу бус та повідомити коли саме буде проведено слідчі та процесуальні дії відповідно до попередньо заявлених клопотань. Відповідно до постанови про відмову в задоволенні клопотання дізнавач СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 02.09.2022 у клопотанні паро проведення одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовив, мотивуючи тим, що дізнавач має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб, для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях, а таких розбіжностей він не встановив. У проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_5 також відмовив, стверджуючи, що вона не бачила чи наносив ОСОБА_6 тілесні ушкодження ОСОБА_2 . Окремо дізнавач зазначив, що заявлені клопотання не стосуються даного кримінального провадження, а являються предметом розгляду кримінального провадження №000757 від 05.10.2021. Зазначає, що станом на 08.09.2022 досудове розслідування даного кримінального провадження так і не проводиться, дізнавач свідомо ігнорує прохання потерпілого та не проводить жодної слідчої чи процесуальної дії у вказаному кримінальному провадженні

Адвокат ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутності, скаргу підтримує повністю, просить скаргу задоволити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Дослідивши представлені матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області знаходилось кримінальне провадження №0000367, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

31.08.2022 представник потерпілого подала дізнавачу СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області клопотання, в якому в порядку ст.56 КПК України просила: провести одночасний допит між потерпілим ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_5 за участі адвоката ОСОБА_3 . Обгрунтовує, що необхідність проведення такої слідчої дії полягає в тому, що ОСОБА_5 в попередніх показах вказала, що бачила як ОСОБА_7 наносить удари ОСОБА_6 що не може відповідати дійсності, оскільки остання очевидцем конфлікту взагалі не була. Також, просила провести слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_5 з метою встановлення на якій саме відстані вона перебувала від місця конфлікту та чи могла взагалі спостерігати описані нею події, при тому що в момент нанесення ударів за вказаними чоловіками знаходився автомобіль типу бус.

02.09.2022 дізнавач СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 постановою у задоволенні вищевказаного клопотання відмовив.

Постанову обґрунтовує тим, що згідно п.9 ст.224 КПК України слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. Згідно із зібраними матеріалами кримінального провадження відсутні розбіжності у показах свідка ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_7 , таким чином підстав для проведення одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_5 за участі адвоката ОСОБА_3 відсутні. Згідно ст.240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що свідок ОСОБА_5 не бачила чи наносив ОСОБА_6 тілесні ушкодження ОСОБА_2 , а тому проведення вказаної слідчої дії підлягає відмові.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, а саме п.1 ст.6 установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі; Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним. Тому скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді за правилами статей 314 - 316 КПК.

У статті 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати в наступному:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

2) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК. Враховуючи те, що згідно зі ст. 169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, на підставі постанови прокурора, бездіяльність може полягати у невинесенні такої постанови за відсутності підстав для вилучення майна;

3) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк. Слід зазначити про наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити;

4) бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

У ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач уповноважений: починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Згідно ч.2 ст.93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

У статті 220 КПК України регламентовано, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У КПК визначено вичерпний перелік рішень, які може бути прийнято за результатами розгляду скарги: 1) про скасування рішення слідчого чи прокурора у випадку визнання його незаконним; 2) про зобов`язання припинити дію у випадку визнання її незаконною; 3) про зобов`язання вчинити певну дію у випадку визнання бездіяльності незаконною. Ухвала за результатами розгляду скарги постановляється у нарадчій кімнаті та викладається окремим процесуальним документом із дотриманням вимог ст.372 КПК.

Як вбачається з Узагальнення практики розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 відповідна бездіяльність може бути зумовлена не тільки не вчиненням процесуальної дії в межах установлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальних реагуванням.

Як вбачається із даної скарги, скаржник предметом такої, фактично визначає бездіяльність дізнавача у не проведенні слідчих дій, про проведення яких вона зверталась до останнього.

Разом з тим, з представлених слідчому судді матеріалів кримінального провадження №10000367 від 07.10.2021 вбачається, що клопотання представника заявника ОСОБА_3 розглянуто, постановою дізнавача від 02.09.2022 в задоволенні клопотання відмовлено.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність бездіяльності в діях дізнавача, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
В задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення дізнавача про нездійснення процесуальних дій відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1