Справа № 509/1629/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 24.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород-Дністровський, Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.12.2006 апеляційний суд Одеської області за ч.2 ст.15; п.1 ч.2 ст.115 КК України, вид покарання - позбавлення волі строком на 14 років; 25.02.2022 до Овідіопольського районного суду Одеської області скеровано обвинувальний акт за ч.1 ст.162 КК України, в рамках провадження № 0000032 від 23.02.2022,

підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000124 від 24.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В відповідності до наданого клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений час та дату, шляхом знахідки незаконно придбав гладкоствольну, короткоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет «STALKER 917-UK» № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., яким протягом тривалого часу, точний проміжок часу встановити не надалось можливим, володів та зберігав без передбаченого законом дозволу.

23.02.2022, ОСОБА_5 було виявлено на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де останній перебував незаконно.

В ході проведення поверхневої перевірки рюкзака останнього у ньому виявлено та вилучено: нестандартну, перероблену, гладкоствольну, короткоствольною вогнепальну зброю самозарядний пістолет «STALKER 917-UK» № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., що придатний для здійснення пострілів та виготовлений промисловим способом, в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни, а саме: перекриття газовідвідного отвору та видалення з каналу ствола захисного елементу, який не дозволяв проведення пострілів патронами спорядженими метальними (кінетичними) снарядами, в результаті чого за розмірними характеристиками будова ствола, пристрою запалювання і замикання для проведення пострілів з пістолета можливо використання, як шумових і газових пістолетних патронів калібрів 9 мм Р.А.К. та 9мм. Р.А., так і патронів з кінетичними снарядами: 9-мм дробові пістолетні патрони, патрони травматичної дії (несмертельної дії), споряджені гумовими, або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами калібру 9мм Р.А., патрони роздільного спорядження (шумовий, або газовий калібру 9мм Р.А.К(Р.А.) + сферична куля (картечна) чи перероблені унітарні патрони аналогічного комплектування, ще не відповідає вимогам СОУ 78-19-002:2010 «Пістолети та револьвери стартові». Загальні технічні вимоги. Методи безпеки та 8 набоїв травматичної дії калібром 9 мм Р.А. та 8 набоїв калібру 9 мм Р.А

Тобто, в порушення п. 1 12, розділів І - ІІ, Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», ОСОБА_5 , умисно здійснював незаконне поводження зі зброєю, а саме: незаконно придбав, шляхом знахідки, та зберігав без передбаченого законом дозволу, нестандартну, перероблену, гладкоствольну, короткоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет «STALKER 917-UK» № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., з яким прибув до селища Великодолинське, де у подальшому вказану вогнепальну зброю було вилучено співробітниками поліції.

12.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтована зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: Протокол огляду місця події; Протоколом свідка ОСОБА_7 ; Протоколом свідка ОСОБА_8 ; Протоколом свідка ОСОБА_9 ; Протоколом свідка ОСОБА_10 . Та іншими доказами, які додані до клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та заслуженого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, може скоїти нове кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме: п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так, як підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований та не має постійного джерела доходів може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. п.2 ч.1 ст.177 КПК: може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п.3 ч.1 ст.177 КПК України: може незаконно впливати на свідків, так як підозрюваний ОСОБА_5 , знає адреси їх проживання, не має міцних соціальних зв`язків, негативно характеризується, як особа схильна до негативної поведінки. п.4 ч.1 ст.177 КПК України: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, слідчий вважає, що підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_11 є цілком обґрунтованими.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, заявили клопотання, яким просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначив, що підозрюваний добровільно з`явився до органу розслідування для проведення слідчих дій.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимою особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Кримінальним кодексом України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини», заява №65559/01, п.74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (v.Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).

На підставі досліджених матеріалів провадження, суд вважає встановленим наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд вважає, що слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в поясненнях в судовому засіданні не надано аргументованого обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 24.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , відмовити.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 діб, а саме, до 12.07.2022 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному положення ст.181 ч.5 КПК України.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 12.07.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 17.05.2022 р. о 09.10.

Слідчий суддя ОСОБА_1