Провадження № 1-кп/521/923/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0001346 від 07.10.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Новоєлизаветівка, Ширяївського району Одеської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, із професійно-технічною освітою, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
07.10.2021 року, приблизно о 02 годині 48 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи на території спеціалізованого малого підприємства «ТЕПЛОБУД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю розташованого за адресою: м. Одеса, вул. 4-а Заводська, буд. 2/1 в, помітив транспортний засіб - автомобіль марки «Mersedes Viano», червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , який був припаркований біля воріт. Після чого у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, діючи умисно, переслідуючи мету використання транспортного засобу у власних цілях, шляхом його заволодіння, маючи вільний доступ до ключей, які взяв із сторожевої кімнати, підійшов до автомобіля марки «Mersedes Viano», 2005 року випуску, в кузові червоного кольору, VIN код НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , та відчинивши наявним в нього ключем передні ліві водійські двері, які були замкнуті на замок, потрапив до салону автомобіля.

Після цього, ОСОБА_4 сів за кермо вказаного транспортного засобу, який належить іншій особі, а саме громадянину ОСОБА_5 , який не був обізнаний про протиправність дій ОСОБА_4 та після чого зрушив автомобіль марки «Mersedes Viano» з місця шляхом запуску двигуна та направився на виїзд з території підприємства, таким чином проти волі потерпілого вилучивши автомобіль з місця де він його залишив на відповідальне зберігання та отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_4 направився на вказаному автомобілі в невстановленому напрямку.

Вказаними злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріального збитку у розмірі 258739 гривень 53 копійки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав в повному обсязі, щиро покаявся та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Також пояснив, що він перебував на чергуванні на підприємстві замість своєї матері. Встав вночі, ходив по території, вирішив взяти машину щоб проїхатись до друга у Тарутино. Ключі від машини взяв у сторожевій. Машина зламалась та він відвіз її на СТО. Поки машина знаходилась в ремонті його арештували.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що не має ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від сто до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Положеннями статтей 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені кримінальних правопорушень, є конфіскація майна.
Відповідно до ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Разом з цим, у разі, якщо санкцією відповідної статті Кримінального Кодексу передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, але кримінальне правопорушення вчинено не з корисливих мотивів, то таке додаткове покарання не може бути застосовано.
Під корисливими спонуканнями, слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.
Таким чином, з системного аналізу зазначених норм слідує, що вирішуючи питання щодо призначення засудженому додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має позитивну характеристику з місця проживання.

На підставі викладеного, з урахуванням позиції прокурора та потерпілого, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Крім того, з урахуванням зазначених обставин та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи позицію потерпілого, суд вважає, що виправлення можливе без ізоляції від суспільства і його може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання щодо призначення остаточного покарання, суд виходить з принципу диспозитивності, який закріплений в п. 19 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України та не знаходить в даному випадку підстав для призначення іншого покарання, ніж те, про яке сторони висловилися під час судових дебатів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів:

-1372 гривні 96 копійок за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, в Одеському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта № СЕ-19/116-21/17263-АВ від 20.10.2021 р.;

-858 гривень 10 копійок за проведення судової трасологічної експертизи, в Одеському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта № СЕ-19/116-21/17269-Д від 10.10.2021 р.

Процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз, в сумі 2231 гривні 06 копійок, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов по справі відсутній.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на три роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не обирати.

Стягнути обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2231 (дві тисячі двісті тридцять одна гривня) гривень 06 копійок.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.10.2021 року скасувати.
Речові докази по справі:
- автомобіль «Mersedes Viano», червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, VIN код НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; автомобільний ключ та брелок сигналізації від автомобіля «Mersedes Viano», червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутими за належністю законному власнику потерпілому ОСОБА_5 ;
- DVD диск з відеозаписом з камер зовнішнього спостереження зберігати при матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1