УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2022 року
м. Київ
справа № 688/3425/21
провадження № 51-1361ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення ухвалені щодо нього,
встановив:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області

від 15 грудня 2021 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену

29 жовтня 2021 року між прокурором та ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 . Цим же вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 1

ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25 січня 2022 року

ОСОБА_4 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2021 року.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується

з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про поновлення строку

на касаційне оскарження.
Згідно з ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржувану ухвалу апеляційного суду було проголошено 25 січня 2022 року, тоді як

з касаційною скаргою засуджений звернувся до суду 02 травня 2022 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, що ним не заперечується

з огляду на його прохання про поновлення вказаного строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Оскільки засуджений, як убачається зі змісту клопотання, не мав можливості подати касаційну скаргу в передбачений законом строк з незалежних від нього причин, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду та необхідність його поновлення.
Разом із тим, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано

без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2, ч. 3, ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність

чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, та її думка з приводу участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги з додатками

в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження

і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення

та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, касаційна скарга ОСОБА_4 не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або про відмову в застосуванні заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після

їх перегляду у апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 424 вказаного Кодексу вирок суду першої інстанції

на підставі угоди може бути оскаржено після його перегляду в апеляційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржуваний вирок суду першої інстанції на підставі угоди в апеляційному порядку

не переглядався.
Таким чином, зважаючи на наведене, вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції. Так само не може бути вирішено питання про поновлення строку на касаційне оскарження цього вироку.
Разом із тим, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК України ухвала про відмову

у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Крім того, всупереч вищевказаному засуджений у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, як на підставу для скасування оскарженої ухвали не обґрунтовує наведене з урахуванням положень ст. 412 КПК України та Глави 35 цього Кодексу.
Натомість, засуджений, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та по суті посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім вказаного, засуджений, посилаючись на невмотивованість

та невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, доводів на обґрунтування зазначеної позиції не наводить.

До того ж вимоги ОСОБА_4 про скасування в тому числі вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня

2021 року не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги з огляду на визначений процесуальним законом перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Окрім зазначеного, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, засуджений у скарзі

не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Крім цього, в порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги

не додано її копій з додатками (копії судових рішень) у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Поновити засудженому ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Хмельницького апеляційного суду від 25 січня 2022 року щодо нього.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху

і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3