ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.09.2022 року місто Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001446 від 27.11.2020 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лешнів Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, курсанта ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата служби за контратком, із середньою освітою, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 Кримінального кодексу України,
встановив:
ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді курсанта ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду 17.10.2020 самовільно залишив Національну академію сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, яка дислокується за адресою: вул. Героїв Майдану, 32, м. Львів.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як дезертирство самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

На підставі положень статей 468, 469, 472 КПК України, сторони під час підготовчого судового провадження подали на затвердження суду угоду про визнання винуватості від 08.09.2022, укладену між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , з іншого боку. В угоді обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі згідно з обвинувальним актом.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу.
В угоді про визнання винуватості визначено наступні істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:
1) беззастережне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні;
2) врахування особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання.
Згідно з угодою, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
На підставі наведеного вище, сторони угоди погодились запропонувати суду призначити ОСОБА_4 узгоджене основне покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробувальним терміном на строк два роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 4 ст. 76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні угоду підтримав, вказав на її відповідність вимогам КПК, добровільність укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, повідомив про відсутність потерпілих та шкоди, завданої інкримінованим обвинуваченому кримінальним правопорушенням.
ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. Зазначив, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження. Повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Захисник в судовому засіданні просив затвердити укладену угоду, вказавши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.
Відповідно до наведеного вище та обставин пред`явленого обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.408 КК, відповідно до ст.12 КК, відноситься до тяжкого злочину.
Згідно з п.1 ч. 4 ст. 469 КПК, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.
Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 08.09.2022 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів.
Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.
Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що відповідно до вимог статті 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку, згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Питання призначення покарання суд вирішує також з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК.
Відтак, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК, а тому, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, беручи до уваги особу обвинуваченого, відсутність судимостей, відсутність даних про перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра, задовільну характеристику, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, того, що кримінальним правопорушенням шкоди не завдано, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст.75 КК України, слід звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном та покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому у даній справі не обирався.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.374, 468, 469, 472-475 КПК України , суд -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 вересня 2022 року, укладену між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001446 від 27 листопада 2020 року.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, нагляд за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_4 покласти на командування ІНФОРМАЦІЯ_3 . У разі звільнення засудженого з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1