УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2022 Справа №607/10602/22

Провадження 1кс/607/3379/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2022 року у справі № 607/8550/22 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням, в якому просив скасувати частково арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в частині заборони власнику ОСОБА_4 , користуватися автомобілем марки «Кіа Sportage», р.н. НОМЕР_1 ; автомобіль передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , із забороною його відчуження до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання представник заявника вказав на те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_5 від 11 липня 2022 року клопотання прокурора Теребовлянської окружної прокуратури про арешт було задоволено та накладено арешт на автомобіль «Кіа Sportage», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , який зберігається на спеціальному майданчику для утримання транспортних засобів Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Чортків. вул. Горбачевського, 1. На даний момент щодо вище зазначеного автомобіля проведено судові експертизи, встановлено обставини кримінального правопорушення, а відтак відпала потреба в забезпеченні кримінального провадження накладенням арешту шляхом заборони користування та розпорядження автомобілем «Кіа Sportage», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду клопотання, у якому просив проводити розгляд клопотання про часткове скасування арешту на майн без його участі, клопотання підтримав та просив задоволити.
Прокурор Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надіслала на електронну адресу суду заяву, у якій просила розглянути клопотання за її відсутності; з огляду на те, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, необхідно провести ще ряд судових автотехнічних експертиз, слідчий експеримент, просила скасувати арешт лише в частині користування.
На підставі ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у зв`язку з неприбуттям в судове засідання учасників фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2022 року (справа № 607/8550/22) у кримінальному провадженні № 0000151 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль марки «Кіа Sportage», р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та два чоловічі кросівки потерпілого ОСОБА_7 , які поміщено в сейф пакет № 0109210, шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження.

Як вбачається із змісту вказаної ухвали, арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «Кіа Sportage», р.н. НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу вимог ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160166, 170174 КПК України.
З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне володіння належним йому майном, що буде суперечити загальним засадам права власності, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Слідчим суддею враховано можливість виконати завдання щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для виконання якого був накладений арешт, без застосованого вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Разом з тим, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для скасування заборони відчуження арештованого майна та розпорядження ним, проте, з огляду на введення воєнного стану в Україні, не вбачає підстав для подальшої заборони користуватися вказаним майном.
Відтак, клопотання слід задовольнити, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2022 року у справі № 607/8550/22 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на автомобіль марки «Кіа Sportage», р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині позбавлення власника права користуватися вказаним транспортним засобом.
Крім того, представник заявника майна просить слідчого суддю передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 автомобіль, однак зазначене прохання не може бути задоволено, враховуючи, що таке рішення виходить за межі ч. 4 ст. 174 КПК України і є наслідком виконання ухвали слідчого судді про скасування арешту та узгоджується із положеннями п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, відповідно до якого тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2022 року у справі № 607/8550/22 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2022 року у справі № 607/8550/22 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, на автомобіль марки «Кіа Sportage», р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині позбавлення ОСОБА_4 права користуватися вказаним транспортним засобом.
У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1