Номер провадження: 11-кп/813/1217/22
Номер справи місцевого суду: 509/4708/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської області від 23.03.2022, якою в межах кримінального провадження № 0000533 від 01.07.2021, відносно:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ючин Гощанського району Рівненської обл., громадянка України, освіта вища, українка за національністю, не одруженої, не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.05.2022.

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду було задоволено клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.05.2022 із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції послався на те, що застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а саме обвинувачена може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про не можливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 зазначила, що оскаржувана ухвала є незаконною з наступних підстав:

- в клопотаннях про продовження запобіжного заходу, прокурор посилається на неіснуючі, ймовірні ризики, що є неприйнятним в матеріалах кримінального провадження;

- судом 1-ої інстанції протягом 9 місяців їй продовжували строк тримання під вартою без участі захисника, за виключенням двох разів, на яких була присутня захисник ОСОБА_9 ;

- на її утриманні є бабуся похилого віку, яка приживає одна в Львівській обл. та потребує догляду;

Посилаючись на викладені обставини, обвинувачена ОСОБА_7 вважає необхідним зважити на військову ситуацію в країни та просить прийняти до уваги, те, що вона є військово зобов`язаною, служила в прикордонних військах, також просить змінити їй запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі та обіцяє з`являтися до суду за кожної вимогою.

В судове засідання апеляційного суду представник прокуратури ОСОБА_8 не з`явився, надавши заяву про розгляд апеляційної скарги обвинуваченої за його відсутності, просив залишити рішення суду 1-ої інстанції без змін, водночас захисник ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги своєї підзахисної в повному обсязі та просила її задовольнити.

Розгляд апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 був призначений в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», але по технічним причинам не вдалось налагодити відеозв`язок.

Враховуючи позицію захисника ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти продовження апеляційного розгляду справи, та запровадження на території України воєнного стану, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 422-1 КПК України регламентовано порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Овідіопольського райсуду Одеської обл. перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000533 від 01.07.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів справи вбачається, що до суду 1-ої інстанції прокурором ОСОБА_8 було подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 , яке було розглянуто судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду 1-ої інстанції щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість висунутого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 3 ст.185 КК України.

Оскарженою ухвалою суду від 23.03.2022 обвинуваченій ОСОБА_7 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду 1-ої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000533 від 01.07.2021, судом 1-ої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи.

Разом з цим, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке, згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Так, апеляційний суд погоджується із висновками суду 1-ої інстанції та наголошує на тому, що в зазначеному кримінальному провадженні не зменшились ризики того, що обвинувачена ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому прохання обвинуваченої прийняти до уваги те, що на утриманні є бабуся похилого віку, яка приживає одна та потребує догляду є беззмістовним, так як бабуся проживає в іншій області України.

Що стосується того, що обвинувачена ОСОБА_7 є військово зобов`язаною.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу обвинуваченої, що відповідно до Закону України №2125-ІХ від 15.03.2022, КПК України доповнено ст. 616, якою регламентовано, що «скасування запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації або його зміна з інших підстав», згідно з якою у разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, за виключенням тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст.ст. 115, 146-147, 152-156, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_7 не позбавлена права звернутися до прокурора-процесуального керівника в даному кримінальному провадженні із клопотанням про скасування/зміну запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації, але в порядку ст. 616 КПК.

Кримінальним процесуальним законом не регламентовані дії суду апеляційної інстанції у разі надходження клопотання обвинуваченого щодо застосування/скасування запобіжного заходу, кримінальне провадження відносно якого не перебуває в провадженні апеляційного суду.

Апеляційний суд також враховує те, що обвинувачена ОСОБА_7 тривалий час утримується під вартою та суд 1-ої інстанції обґрунтовано прийняв рішення необхідним продовжити дію запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки цього вимагає суспільний інтерес, який полягає в тому, щоб запобігти вчиненню обвинуваченою насильницьких дій стосовно інших осіб, оскільки в матеріалах кримінальної справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, доки не закінчиться судовий розгляд.

Твердження обвинуваченої про те, що в клопотаннях про продовження запобіжного заходу, прокурор посилається на неіснуючі ризики, що є неприйнятним в матеріалах кримінального провадження, судом 1-ої інстанції в повній мірі проаналізовано та дано оцінку, з чим колегія суддів погоджується.

Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом 1-ої інстанції порушено істотні вимоги кримінального процесуального закону, а тому оскаржена ухвала підлягає беззаперечному скасуванню, з огляду на наступне.

Так, апеляційний суд прийняв до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_7 послалась в апеляційній скарзі про неодноразовий розгляд клопотання без участі захисника.

Проте, обвинувачена ОСОБА_7 неодноразово наголошувала на необхідності зміни їй захисника, але вказані вимоги обвинуваченої суд першої інстанції не розглянув у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд часткового погоджується із доводами обвинуваченої в частині порушення її права на захист у суді 1-ої інстанції, проте таке право було відновлено судом апеляційної інстанції шляхом залучення захисника з регіонального центру безоплатної вторинної правової допомоги.

Крім того, суд першої інстанції не дотримався також і вимог ч.4 ст.183 КПК України, якими передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.07.2021 (головуючий суддя ОСОБА_3 , провадження 11-сс/813/1178/21) була скасована ухвала слідчого судді та ОСОБА_7 , зокрема, визначена застава у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 181600 гривень.

Проте, суд першої інстанції не визначив (не застосував) обвинуваченій ОСОБА_7 розмір застави та не обґрунтував підстав, які слугують для можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру заставу.

Разом з цим, апеляційний суд установив, що встановлений судом першої інстанції строк дії оскарженої ухвали та, відповідно, дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , перевищує строк у шістдесят днів, передбачений ч. 1 ст.197 КПК України.

При цьому, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки за адресами, зазначеними в обвинувальному акті вона не проживає вже тривалий час.

Водночас, обвинувачена не надала апеляційному суду жодних доказів на підтвердження її можливості проживання за адресою у Львівський області, за якою начебто проживає її бабуся.

За таких обставин та враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених п.п.1),3),5) ч.1 ст.177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у даному випадку застосування виняткового запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, із заставою у раніше визначеному розмірі, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Також апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання принципу розумності строків, передбаченого п.1 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, який знайшов своє відображення у ст.28 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, оскаржена ухвала скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання прокурора слід задовольнити частково та продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою та визначити розмір застави.

Керуючись ст.ст. 28, 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 частково задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської обл., якою ОСОБА_7 , обвинуваченій у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України продовжений строк тримання під вартою до 22.05.2022 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_8 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до 21.05.2022 включно.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_7 у якості альтернативного запобіжного заходу заставу в розмірі 181 600 гривень.

Обвинувачена, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 14 квітня 2022 року, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

У разі внесення застави звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти негайно та покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не виїжджати за межі Одеської області;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- з`являтися за викликом до суду.

Роз`яснити обвинуваченій наслідки невиконання обов`язків передбачені ч.ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України у разі внесення за неї застави.

Строк дії ухвали апеляційного суду до 21.05.2022 включно.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність додержання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4