Єдиний унікальний номер:448/1228/22
Провадження № 1-кп/448/232/22
У Х В А Л А
13.10.2022 місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Мостиська, по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000176 від 25.04.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,

розглянувши клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3

учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку),
потерпіла ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_7 ,
потерпілий ОСОБА_8 ,
потерпіла ОСОБА_9 ,
потерпіла ОСОБА_10 не з`явилася,
представник потерпілих адвокат ОСОБА_11 не з`явився,

в с т а н о в и в:

І. Суть клопотання, що вирішується.
1. В провадженні Мостиського районного суду Львівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000176 від 25.04.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

2. В підготовчому судовому засіданні 13.10.2022 прокурор заявив клопотання, яке подав через канцелярію суду та скерував для ознайомлення обвинуваченому та його захисникові, про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави. Вказане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, та у завідомому залишенні без допомоги осіб, які перебувають в небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, так як він мав змогу надати їм допомогу та сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Зокрема, посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.04.2022, близько 20:40 год., будучи т.в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області зі спеціальним званням - капітан поліції, керуючи технічно справним механічним транспортним засобом автомобілем марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто будучи водієм такого, та рухаючись ним по автомобільній дорозі М11 сполученням «Львів-Шегині» у напрямку до м. Мостиська Львівської області, на ділянці цієї автомобільної дороги, що на 67 км + 210 м (неподалік АЗС «WOG», розташованої по вул. Грушевського, 52 у вищезазначеному населеному пункті), яка в цьому місці є дорогою із двостороннім рухом, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, а саме одну - в напрямку до м. Мостиська та іншу - до с. Шегині Львівської області, розділених горизонтальною розміткою 1.5. Розділу 34 ПДР, діючи необережно, із кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, порушив вимоги п. 1.10. (в частині значення терміну «безпечна швидкість» «небезпека для руху»), підпунктів «б» та «д» п. 2.3., пунктів 10.1., 11.3., 12.1., 12.2., 12.3., 13.1. ПДР, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», які виразились в тому, що він не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при виникненні перешкоди у вигляді невстановленого в ході досудового розслідування попутного вантажного автомобіля, який він, об`єктивно спроможний був виявити, недотримався безпечної швидкості та безпечної дистанції до цього механічного транспортного засобу та, після раптового гальмування цього вантажного автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду описаної вище перешкоди, натомість з метою уникнення зіткнення з вищезазначеним вантажним автомобілем, у темну пору доби, перебуваючи в умовах недостатньої видимості в своєму напрямку руху щодо руху зустрічних транспортних засобів та обмеженої оглядовості, здійснив маневр - зміну напряму руху керованого ним, ОСОБА_3 , легкового автомобіля ліворуч, після цього виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення із зустрічним легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «111730», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , внаслідок чого останній від отриманих тяжких тілесних ушкоджень помер на місці події, пасажир цього ж легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «111730» ОСОБА_13 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень помер на місці події, пасажир вищевказаного легкового автомобіля ОСОБА_14 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 21 год. 20 хв., у приміщенні КНП «Мостиська міська лікарня», та пасажирам цього ж транспортного засобу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Крім цього, т.в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 , 25.04.2022, близько 20:40 год., перебуваючи на місці вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), а саме зустрічного зіткнення механічних транспортних засобів легкового автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням останнього, та легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «111730», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , яка відбулась на ділянці автомобільної дороги М11 сполученням «Львів-Шегині», що на 67 км + 210 м (неподалік АЗС «WOG», розташованої по вул. Грушевського, 52 у м. Мостиська Львівської області), достовірно знаючи, що він є учасником цієї ДТП, розуміючи, що внаслідок такої водій та пасажири іншого транспортного засобу вищевказаного легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «111730» - потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, у зв`язку з чим перебувають у невідкладному стані та потребують невідкладної допомоги, зокрема домедичної та медичної, будучи за таких обставин зобов`язаним надавати таку невідкладну допомогу та вживати всіх можливих заходів для надання такої допомоги, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, в порушення вимог п. 4) ч. 1 ст. 2, п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 18, п. п. 4, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п. 3) ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018, ст. 48 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 4, 6, 7 ч. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про екстрену медичну допомогу», підпунктів «а», «г» та «ґ» п. 2.10 ПДР, невідкладну допомогу потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не надав, можливих заходів для надання домедичної допомоги вищевказаним потерпілим не вжив, бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги не викликав, до закладу охорони здоров`я останніх не відправив, натомість з місця події пішов до невстановленого в ході досудового розслідування транспортного засобу під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особою, сів у такий на місце пасажира та на цьому транспортному засобі поїхав у невідомому напрямку, таким чином, залишивши місце вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди, завідомо залишив без допомоги потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які перебували в небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок свого безпорадного стану, так як він, ОСОБА_3 , мав змогу надати їм допомогу та сам поставив зазначених потерпілих в небезпечний для життя стан, після чого на місце пригоди не повернувся.
3. Вказує, що 26.04.2022, о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_3 затримано в порядку ст.208 КПК України. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, складено 26.04.2022 та цього ж дня вручено ОСОБА_3 .14.08.2022 ОСОБА_3 повідомлено про зміну повідомленої раніше підозри на підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.
4. Зазначає, що вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.286, ч. 1 ст. 135 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами огляду місця події та обшуку транспортного засобу; показами потерпілих та свідків щодо обставин вчинення кримінального правопорущення, які зафіксовані у протоколах допитів; протоколами оглядів транспортних засобів; протоколами пред`явлення особи для впізнання; протоколами проведення слідчих експериментів з учасниками ДТП; висновками судово-медичних, автотехнічних, транспортно-трасологічних експертиз; іншими матеріалами кримінального провадження № 0000176 та речовими доказами.
5. Крім того, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.04.2022 щодо ОСОБА_3 як підозрюваного обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб. Ухвалами слідчого судді цього ж суду від 21.06.2022 та 17.08.2022 строк зазначеного вище запобіжного заходу двічі продовжувався на 60 діб та завершується 18.10.2022. Стверджує, що ризики наведені у вказаних ухвалах, на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати.
6. Посилається на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а також нетяжкого злочину за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.
7. Зазначає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_3 може ухилятися від суду оскільки за злочини, які інкримінуються йому, один з яких є тяжким, у разі доведення вини ОСОБА_3 може бути призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, а відтак він, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані злочини, а також в силу своєї обізнаності у формах та методах роботи правоохоронних органів, для уникнення покарання може переховуватися від суду. Разом з цим, ОСОБА_3 , може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України, оскільки, останній не одружений та дітей на утримані не має. Також, останній місце події залишив та переховувався від органу досудового розслідування до його затримання в порядку ст. 208 КПК України.
8. Вказує, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що
у випадку не застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або обрання більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, обвинувачений достовірно знаючи про місце зберігання вилучених транспортних засобів, з метою приховування своєї протиправної діяльності може піддати зміні речові докази. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може спілкуватися з невстановленими особами з приводу планів штучного спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення судового розгляду та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останньому допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.
9. Також вказує, що ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі та володіючи інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків та потерпілих, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників кримінального провадження шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства та зброї, з метою зміни або відмови їх від показів, а також з використанням свого впливу у правоохоронних органах.
10. Крім цього зазначає, що ризик, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_3 будучи працівником правоохоронного органу, усвідомлює специфіку розслідування кримінальних проваджень за фактами ДТП, яке полягає у великому обсязі проведення експертиз (автотехнічних, трасологічних, судово-медичних, молекулярно-генетичних, тощо), а відтак маючи набуті під час служби в підрозділах поліції зв`язки, може іншим чином впливати на експертів, які будуть проводити експертизу, схиляти таких до надання висновків, які будуть спростовувати вчинення ним протиправних діянь, або пом`якшувати його відповідальність.
11. Прокурор зазначає, що інші запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою, не здатні запобігти вищенаведеним ризикам, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 своїх процесуальних обов`язків.
12. Посилається також на те, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини. Враховуючи, що внаслідок інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень загинули три людини, а дві зазнали тяжких травмувань, а відтак підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні відсутні.
ІІ. Позиція осіб, які беруть участь у справі.
13. У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав повністю клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення застави, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому клопотанні, просив його задовольнити.

14. Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вказав, що подане прокурором клопотання отримав за три години до початку підготовчого судового засідання із його змістом ознайомився. Зазначив, що не заперечує проти його задоволення.
15. В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, не заперечив проти задоволення клопотання прокурора.
16. Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора підтримали, просили його задовольнити повністю.
17. Потерпіла ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила повести підготовче судове засідання без її участі.
ІІІ. Встановлені Судом обставини.
18. Як вбачається із досліджених Судом доказів, розпочато кримінальне провадження №0000176 від 25.04.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

19. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.04.2022 щодо ОСОБА_3 як підозрюваного обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб, строк якого ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 21.06.2022 та 17.08.2022 двічі продовжувався на 60 діб, а саме до 18.10.2022.

20. Дане кримінальне провадження надійшло до суду 22.09.2022 та згідно ухвали судді від 22.09.2022 в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання. Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
ІV. Мотиви, з яких виходить Суд, положення закону, якими він керується та висновок Суду.
21. Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

22. Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

23. В силу вимог ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
24. Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
25. Відповідно до ст. 177 ч.2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний , обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України .

26. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі Вєренцов проти України ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (п. 26 рішення ЄСПЛ у справі Гарсія Руіс проти Іспанії ).

27. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі Єлоєв проти України) після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011).

28. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

29. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Летельє проти Франції №12369/86 від 26 червня 1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії №33977/97 від 26 липня 2001 року.

30. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

31. Як вбачається з положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

32. Судом при вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу оцінено в сукупності такі обставини:
- вагомість наявних доказів про обґрунтованість обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, зокрема, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення.

- тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини: ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, що усвідомлює обвинувачений, а також нетяжкого злочину передбаченого ч.1 ст.135 КК України,за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк;

- вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не є особою з інвалідністю;

- відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого: не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має;

- обвинувачений не судимий.

33. Щодо ризиків передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор.
34. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»).

35. Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бекчиєв проти Молдови»).

36. Судом, при оцінці суворості можливого покарання та у світлі факторів, які оцінені в сукупності досліджених обставини, встановлено, що існує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не встановлено стримуючі фактори, які свідчать, що обвинуваченим не будуть вживатися спроби для запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судове засідання.

37. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що прокурором обґрунтовано мотивований наявність такого ризику, зокрема, що обвинувачений може піддати зміні речові докази та може спілкуватися з невстановленими особами з метою штучного спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення судового розгляду та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

38. Як вбачається із додатків до обвинувального акту, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. Однак, ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи, допит потерпілих та свідків судом ще не розпочато. На підставі викладеного, Суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, має місце у зв`язку з не проведенням у судовому засіданні допиту потерпілих та свідків.

39. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_3 будучи працівником правоохоронного органу, усвідомлює специфіку розслідування кримінальних проваджень за фактами ДТП має набуті під час служби в підрозділах поліції зв`язки, може іншим чином впливати на експертів, які будуть проводити експертизу, схиляти таких до надання висновків, які будуть спростовувати вчинення ним протиправних діянь, або пом`якшувати його відповідальність, а тому вказаний ризик є наявним.

40. Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, крім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

41. З огляду на викладене, та встановивши наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, Суд вважає, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

42. Суд приходить до переконання, що для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою наявні всі обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

43. Згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

44. Однак, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні зокрема: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

45. Враховуючи те, що вчинений ОСОБА_3 злочин спричинив загибель людей, підстав для застосування визначення розміру альтернативи у вигляді застави суд не вбачає.

З цих підстав, та керуючись положеннями статтей 131, 132, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 315, 369, 395 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.
2. Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення застави з 13 жовтня 2022 до 11 грудня 2022 включно.

3. Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику, прокурору, та направити для відома та виконання у Львівську установу виконання покарань (№19).
4. Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

5. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
6. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 /п`яти/ днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.
7. На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали проголошено учасникам справи 18.10.2022 о 12.30 год.

Суддя ОСОБА_15