Справа № 183/5795/20
№ 1-кп/183/476/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000812 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:
- 09.07.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 05.03.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 01.10.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 246, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік;
- 11.10.2016 року Новомосковським міськрайонним судом
Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 27.05.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 24.12.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
03 червня 2020 року приблизно о 00 годин 20 хвилин ОСОБА_3 знаходився поблизу кафе «Бистро», розташованого по вул. Сучкова, м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та раніше йому малознайомим ОСОБА_8 , де останні розпивали спиртні напої, коли ОСОБА_3 побачив, що з кишені куртки ОСОБА_8 випали ключі від квартири останнього, і в цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке може знаходитись у приміщенні квартири ОСОБА_8 , реалізуючи який, в той момент, коли ніхто не спостерігав за діями ОСОБА_3 , він таємно викрав вказані ключі, поклав їх до кишені своїх брюк та згодом пішов із ними в напрямку дому, при цьому ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишились поблизу вищевказаного кафе далі розпивати спиртні напої.
Далі, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 03 червня 2020 року приблизно о 01 годині 45 хвилин, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, раніше викраденим ключем від квартири АДРЕСА_3 відчинив вхідні двері та проник до вказаної квартири, звідки таємно викрав телевізор марки «Bravis», діагональ 32 дюйма, чорного кольору, вартістю 3 996 гривень, що належить ОСОБА_8 .
Після чого, ОСОБА_3 місце скоєння злочину покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив, що зазначене в обвинувальному акті в повному об`ємі відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що дійсно у вказані в обвинувальному акті дату, час, місце та спосіб він, шляхом проникнення здійснив крадіжку телевізора потерпілого, який продав своєму знайомому приблизно за 1 тисячу гривень, а в подальшому добровільно повідомив працівникам поліції про скоєне та розповів про місце знаходження викраденого майна. У скоєному він щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Крім того, він вину визнав повністю, за місцем мешкання характеризується задовільно (а.п.92), на обліках у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває (а.п.88,89,90), має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шкода завдана кримінальним правопорушенням повністю відшкодована, потерпілий претензій не має та на суворому покаранні не наполягає (а.п.22).

Разом з тим, суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, він є особою що раніше судима, а обставиною, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого ст.75 КК України є не можливим, оскільки ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі за попереднім вироком суду, підстави застосування ст.69 КК України відсутні і виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі, в межах передбачених санкцією даної статті.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза №3402-20, вартість якої складає 326,88 гривень (а.п.73), яка підлягає стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положенням ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 року остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, тобто з 23.06.2020 року.
Речові докази:
- телевізор марки «Bravis», діагональ 32 дюйма, чорного кольору - залишити потерпілому ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 326 гривень 88 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1