КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000836 від 11.04.2022 за апеляційною скаргою першого заступника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року відносно,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новосибірськ, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, розлученого, має малолітню дитину, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п'ять) років. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки. На останнього покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Стягнуто процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, від першого заступника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить апеляційний суд скасувати вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2022 в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 16.09.2021 у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що місцевий суд звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, фактично жодним чином не обгрунтував мотивів такого рішення. Також прокурор вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки даним про підвищений рівень суспільної небезпеки особи обвинуваченого, який тричі притягувався до кримінальної відповідальності.

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.
За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_6 , 02.02.2022 року у нічний час доби, з метою викрадення чужого майна, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де звернув увагу на підвальне приміщення, розташоване у вказаному будинку.
При цьому, ОСОБА_6 , побачивши, що вхідні двері до підвального приміщення не замкнені, зайшов до підвалу та пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи мотив, направлений на таємне заволодіння чужим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого збагачення, викрав з підвального приміщення майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: велосипед марки «Viva Crossing 3500», білого кольору з чорними та блакитними вставками, вартістю 5500 гривень, обладнаний GPS - трекером марки «Apple AirTag», білого кольору серійний номер HGTFH4W5P0GV, вартістю 1158 грн. 38 коп., а всього чужого майна на загальну суму 6658,38 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Тобто, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_6 визнається винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України, - вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням до іншого приміщення.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, їх пояснення, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга прокурора вноситься лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання. Відтак, оскільки учасниками кримінального провадження фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого не оспорюються, то згідно ч. 1 ст. 404 КПК України в цій частині вирок суду не перевіряється, адже ніким не ставиться під сумнів.

Як вбачається із вироку місцевого суду, ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Також просив його суворо не карати та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до ст. 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно не працює, маю малолітню дитину, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вказаним обставинам місцевий суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення через м`якість є неспроможними. Суд першої інстанції, постановляючи вирок, надав оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_6 та, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, судом першої інстанції враховані всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання, з наведенням у вироку належного обґрунтування прийнятого рішення, яке колегія суддів визнає достатнім для висновку про відсутність законних підстав задоволення апеляційних вимог прокурора в цій частині.

Суд апеляційної інстанції переконаний, що саме таке покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, як і в цілому положенням ст. 65 КК України і обґрунтовано застосував положення ст. ст. 75,76 КК України.
Доводи щодо незастосування положень ст. 71 КК України є такими, що не відповідають вимогам кримінального закону . Так, відповідно до вступної частини вироку, штраф за вироком від 09.07.2015 був сплачений ОСОБА_6 03.03.2016, що підтвердив обвинувачений і не спростував прокурор . Відповідно доводи апеляції в цій частині не ґрунтуються на положеннях ч.3 ст. 71 КК України .

За таких обставин, оскільки в поданій апеляційній скарзі прокурором не наведено переконливих доводів стосовно того чому призначене покарання ОСОБА_6 є незаконним та занадто м`яким, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку суду першої інстанції і зміни вироку відповідно до вимог ст. 408 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду під час апеляційного перегляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу першого заступника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 03 (трьох) місяців шляхом подання касаційної скарги, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з часу отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції.

СУДДІ

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3