Справа №: 630/29/22
У Х В А Л А
Іменем України
24 травня 2022 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області кримінальне провадження № 0001152 від 23.11.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
21 січня 2022 року до суду надійшов обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

19 травня 2022 року прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яке обґрунтовується тим, що відносно ОСОБА_5 наявне обґрунтоване обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявні ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Обвинувачений ОСОБА_5 законних джерел заробітку та стійких соціальних зв`язків не має, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, вчинив злочин, за яким обвинувачується у даному провадженні, в період іспитового строку за попереднім вироком суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, прокурор зазначила, що на теперішній час відносно ОСОБА_5 існує вирок Київського районного суду м. Харкова, який набрав законної сили та за яким ОСОБА_5 засуджено до реальної міри покарання у виді позбавлення волі. Також обвинуваченому відомі анкетні дані свідків, а тому він може здійснити вплив на них з метою уникнення відповідальності. Викладеним обґрунтовується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволенні клопотання та просив призначити запобіжний захід у виді домашнього арешту у житловому будинку, який належить його брату, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Обвинувачений зазначив, що в умовах воєнного стану зміг би бути корисним державі. Крім того ОСОБА_5 заперечив існування вироку Київського районного суду м. Харкова, про який вказала прокурор.

Захисник обвинуваченого підтримала позицію свого підзахисного, заперечувала проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначила, що доказів призначення реального позбавлення волі не надано, обвинувачений має реєстрацію місця проживання та має місце, де жити, а тому захисник вважала можливим призначити запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думки учасників провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 01.12.2021 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого злочину.

Суд зазначає, що дана обставина була врахована саме слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого, однак суд не оцінює під час розгляду даного клопотання прокурора обґрунтованість обвинувачення, оскільки на теперішній час кримінальне провадження надійшло на розгляд суду, завданням якого і є встановлення обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та дане питання вирішується за результатом судового розгляду, а висловлення судом суджень щодо суті пред`явленого обвинувачення раніше визначеного процесуальним законом часу може призвести до виникнення сумнівів в неупередженості суду, що є неприпустимим.

Прокурор у поданому клопотанні стверджує про те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, не відпали та продовжують існувати.

Оцінюючи доводи прокурора, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

ОСОБА_5 офіційно не працював, неодружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а також з урахуванням покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду.

Стосовно існування ризику тиску на свідків, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_5 обізнаний про місця проживання свідків, які, за твердженням прокурора, викривають його у вчиненні правопорушення, а тому можливість здійснення тиску на них виключити не можна.

Крім того, суд вважає актуальним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, останній раз засуджений 14.05.2019 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та знову через невеликий проміжок часу обвинувачується у вчинені злочину. Крім того, відносно нього в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді кримінальне провадження за ч.2 ст. 309 КК України, що встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості доводів прокурора про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що обвинувачений в умовах воєнного стану міг би приносити користь суспільству, займатися волонтерською діяльністю тощо. При вирішенні питання про тримання особи під вартою суд застосовує індивідуальний підхід та з`ясовує, чи можуть певні обставини зменшити або взагалі нівелювати існування ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, в кожній конкретній справі та щодо кожного обвинуваченого. Однак, враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставин, доведених прокурором та наведених вище, суд вважає, що факт введення воєнного стану в Україні, а також гіпотетична можливість здійснення обвинуваченим волонтерської діяльності, не впливає на існування ризиків у даній справі.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінованим йому злочином, відсутність міцних соціальних зв`язків та обґрунтованість підозри, яка встановлена при застосуванні запобіжного заходу, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, які суд вважає доведеними, та з урахуванням обставин вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченому.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що обвинувальний акт знаходиться на розгляді суду, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Крім того, вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, згідно якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням вимог, встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, слід визначити у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99 240 гривень та, на переконання суду, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. 183, 197, 199, 331, 335 КПК України, розпорядженням Голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів, тобто до 22 липня 2022 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 99 240, 00 грн, які необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

У разі внесення застави, вважати обраний до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави та звільнити його з-під варти.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з м. Люботин, Харківської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1