ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1206/22 Справа № 183/3732/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скарга адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Стаханов Луганської області, з вищою освітою, начальника відділу КП Северодонецького РУП ГУНП в Луганській області, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_10 , погодженого прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 31.05.2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обрано ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2022 року включно.
Визначено заставу у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 208 000,00 (двісті вісім тисяч) гривень 00 копійок, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місяця роботи;
3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.
З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України. Також, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Слідчим суддею прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, на утриманні має малолітню дитину, яка є інвалідом, тобто має соціальні зв`язки. Також суд прийняв до уваги позитивну характеристику ОСОБА_7 за місцем служби, наявність статусу учасника бойових дій. Однак, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії тяжких, не має постійного зареєстрованого місця проживання.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ; майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційні скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.
Вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Підозру вважає необґрунтованою.
На думку адвоката, слідчим суддею не було враховано, що в ході досудового слідства, стороною обвинувачення не було встановлено та не надано суду доказів того, що ОСОБА_7 дійсно мав можливість в рамках своїх службових повноважень впливати на прийняття рішення слідчим, щодо місця зберігання речових доказів та їх передачі потерпілому. Допитана у судовому засіданні слідча Ярова підтвердила той факт, що не є підлеглою ОСОБА_12 та він жодним чином не міг впливати на прийняті нею процесуальні рішення. Також до матеріалів клопотання не було додано функціональних обов`язків ОСОБА_7 . Ці факти унеможливлюють кваліфікувати дії, нібито, виконані ОСОБА_7 , як злочин, передбачений саме ч.3 ст.368 КК України.
Адвокат вважає, що слідчим суддею не було прийнято до уваги, що ні слідчим, ні прокурором у процесі розгляду клопотання не наведено жодного доказу який би вказував на наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з зазначених прокурором ризиків, а також на це не вказують данні, що відображені у матеріалах долучених до клопотання. Зазначає, що сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Також, вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає ст. 178 КПК суд, адже при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 не було враховано позитивні дані про особу ОСОБА_7 , вік підозрюваного, стан здоров`я й матеріальний стан. Не з`ясованим лишилися такі обставини, як відсутність судимостей, соціальні зв`язки особи, його схильності, спосіб життя, поведінка під час провадження в цій або іншій кримінальній справі та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного. ОСОБА_7 не перебуває на психіатричному чи наркологічному обліку, не вчиняв будь-яких дій, направлених на переховування від слідства та суду, не чинить спроби знищення чи підроблення документів, що мають значення для справи, та, навіть не має такої можливості.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, з викладених у ній підстав, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і відмовити в задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема заявою ОСОБА_13 , про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; протоколом огляду грошових коштів від 14.07.2022 року; протоколом огляду місці події від 15.07.2022 року, за результатами якого виявлено та вилучено грошові кошти Національного банку України в сумі 30000 гривень, які заздалегідь були ідентифіковані слідчим у встановленому законом порядку, а також мобільний телефон посередника; протоколом огляду мобільного телефону, що було вилучено під час огляду місця події, який належить ОСОБА_15 ; протоколом огляду від 15.07.2022 року матеріалів кримінального провадження № 0000781; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Таким чином, доводи сторони захисту, які обмежуються в цій частині твердженням про необґрунтованість підозри без наведення конкретних доводів та аргументів, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Санкція частини 3 статті 368 КК України, як попередньої кваліфікації дій ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.

Застосовуючи саме такий запобіжний захід, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктом 1-3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, так як він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, займаючи керівну посаду, має певний вплив на свідків, які є його підлеглими та доступ до певних документів, які можуть вплинути на повноту досудового розслідування.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів за який законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому розуміючи можливість застосування такого тяжкого покарання, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та/або слідчого судді, суду.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підтверджується тим, що на даному етапі кримінального провадження, досудове розслідування ще не закінчено, не зібрано усіх доказів, яких було б достатньо для пред`явлення обвинувачення ОСОБА_7 , а тому останній, маючи досвід розслідування кримінальних правопорушень може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, деякі з них перебувають в прямому підпорядкуванні підозрюваного, а тому ОСОБА_7 , може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Відповідно до ст.. 178 КПК України апеляційний суд, як і слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваного, який має вищу освіту, має місце реєстрації та проживання, де мешкав з дружиною та неповнолітньою дитиною, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя правильно взяв до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, однак наданий час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину у сфері службової діяльності і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього та неможливість запобігти ризикам, окрім як шляхом застосування виключного запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Слідчим суддею належним чином виконані положення ч. 4 ст. 183 КПК України і прийнято рішення визначити розмір застави, як альтернативний вид запобіжного заходу.

Щодо доводів захисника, що ОСОБА_7 не переховувався, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце мешкання та реєстрації, колегія суддів зауважує на тому, що він не мав змоги переховуватись, оскільки він не мав процесуального статусу підозрюваного, тобто не був зобов`язаний з`являтись за викликом до органу досудового розслідування, а після повідомлення останнього про підозру був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а відомості про його особи та соціальні зв`язки належним чином враховані слідчим суддею, проте вони не є самодостатньою підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не зможуть запобігти встановлені ризикам.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4