У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1576/22
Номер провадження 1-кс/184/366/22

14 жовтня 2022 рокум. Покров

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000324, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2022 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за підозрою:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працює, має середню спеціальну освіту, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ст..слідчого СВ Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000324 від 12.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_4 , незважаючи на заборону вільного обігу вибухових речовин на території України, передбачену пунктом 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України N 2471-XII від 17 червня 1992 року, маючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та подальше зберігання вибухових речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, без передбачених пунктами 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 дозволу, у невстановлені слідством час, місці та спосіб, однак до 21 години 40 хвилин 12.10.2022 незаконно придбав корпус гранати РГД-5 та підривач УЗРГМ до неї, які ОСОБА_4 переніс при собі до місця свого мешкання по АДРЕСА_1 де став їх незаконно зберігати до моменту вилучення працівниками поліції.

12.10.2022р. у період часу з 21 години 40 хвилин до 23 години 18 хвилини під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , у якій мешкає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено корпус гранати РГД-5, який відноситься до категорії вибухових речовин та підривач УЗРГМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України придбання, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

13.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину є наступні докази:

- обшук місця мешкання ОСОБА_4 , кв. АДРЕСА_2 від 12.10.2022, в ході якого було вилучено запал УЗРГМ та корпус гранати РГД-5;

- довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 13.10.2022;

- затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 12.10.2022;

- повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 13.10.2022;

- допит підозрюваного ОСОБА_4 , який розповів де знайшов запал УЗРГМ та корпус гранати РГД-5 та як приніс та заховав за місцем свого мешкання.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з викладеним виникає необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, з викладених в останньому підстав. Зокрема, вказав на те, що дослідженням документів, що характеризують особу ОСОБА_4 встановлено, що він ніде не працює, законних джерел доходу не має, заробляє на життя вчиняючи корисливі злочини. Так, ОСОБА_4 звільнився з місць позбавлення волі 10.05.2017р. після відбуття покарання за корисливі злочини. 08.08.2022р. він вчинив крадіжку з магазину «АТБ-маркет», за що 10.09.2022 підозрюваному ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а 12.09.2022 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 скеровано до Орджонікідзевського міського суду з обвинувальним актом. Зазначений факт підтверджує, що ОСОБА_4 заробляє на життя вчиняючи корисливі злочини. Крім того, вказав, що ОСОБА_4 . Орджонікідзевським міським судом було встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців. Разом з тим, ОСОБА_4 неодноразово порушував встановлений над ним адміністративний нагляд. Наведене вказує, що існує обґрунтований ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України того, що ОСОБА_4 буде продовжувати свою злочинну діяльність і вчинить інші корисливі кримінальні правопорушення. Крім того, вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній ніде не працює, будь яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області, такі як місце роботи або навчання не встановлені, що дає підстави вважати, що він може виїхати з місця свого проживання, з метою ухилення від слідства та суду, а також з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та унеможливлення реалізації заходів забезпечення кримінального провадження, виконання з останнім необхідних слідчих дій, реалізації прийнятих в ході досудового розслідування рішень та виконання вироку суду в подальшому. Зазначене вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Запобігти цим ризикам може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, на час якого останній буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотання обґрунтовують тим, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрацію, не збирається вчиняти нові злочини, не збирається нікуди тікати та перешкоджати слідству, позитивно характеризується, має тісні соціальні зв`язки.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, приходить до наступних висновків.
З огляду на висновок Європейського суду з прав людини, який міститься у п.175 рішення від 21.04.2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», в органу досудового розслідування є належні факти та інформація про те, що ОСОБА_4 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, тобто підозра є обґрунтованою.
Оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя керується правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», у якій зазначено, що суворість покарання, що може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який відноситься кримінальним Законом до тяжких злочинів, тому він в повній мірі усвідомлює невідворотність покарання у виді позбавлення волі.
Також, суд погоджується із доводами слідчого щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки у судовому засіданні встановлено та не заперечується обвинуваченим, що останній є особою раніше судимою за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України та ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України та по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.187 КК України, що у свою чергу свідчить про можливість вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення.
Під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 на поруки, що виключає передачу його на поруки.
Підозрюваний осіб, які могли внести за нього заставу або поручитися не зазначив, клопотань про можливість внесення застави не заявляв.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Наведений висновок слідчого судді повністю узгоджується із позицією ЄСПЛ, яка викладена у рішенні по справі «Москаленко проти України», де Суд вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Разом з тим, посилання прокурора на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки саме застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленим та доведеним у судовому засіданні ризикам, передбаченими пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Такий висновок слідчого судді ґрунтується на призначенні, суті та порядку застосування вказаного запобіжного заходу, який відповідно до ст.181 КПК України полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, виконання якою, у свою чергу, унеможливить вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень та зможе забезпечити належну поведінку останнього.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У свою чергу, ч.4 коментованої статті унормовано, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин, запобігання ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, з урахуванням особи підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, має тісні соціальні зв`язки може бути забезпечено за рахунок альтернативного запобіжного заходу.
Водночас, застосування найсуворішого запобіжного заходу виключно на підставі тяжкості вчиненого злочину суперечитиме усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою до застосування на підставі ч.5 ст.9 КПК України.
В силу ч.5 ст.17 КПК України, поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Отже, слідчому судді не доведено неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Так, у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, а також недоведеність стороною обвинувачення неможливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 відмовити та застосувати до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, що буде необхідним та достатнім для належного виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177,178,181,183 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ст. слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000324, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2022 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , строком на два місяці.
Строк дії ухвали щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу про цілодобовий домашній арешт становить два місяці, тобто до 14 грудня 2022 року включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово залишати місце проживання, а саме АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок прибувати до слідчого ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на ВП№2 Нікопольське РУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .
Копію ухвали для виконання направити до ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, для контролю - прокурору Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1