Справа № 463/4221/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/440/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адвоката Мотрука Мар`яна Юрійовича в інтересах обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч.ч. 2,3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2022 року про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,

за участі прокурора ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 липня 2022 року включно.
Заставу обвинуваченому ОСОБА_8 визначено в розмірі 600 (шістсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 488 600 (один мільйон чотириста вісімдесят вісім тисяч шістсот ) гривень.
У разі внесення застави вирішено покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися за межі населеного пункту в якому проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками обвинувачення та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 липня 2022 року включно.
Заставу обвинуваченому ОСОБА_7 визначено в розмірі 120 (сто двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297720 (двісті дев`яносто сім тисяч сімсот двадцять) гривень.
У разі внесення застави вирішено покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися за межі населеного пункту в якому проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками обвинувачення та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Продовжено строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 липня 2022 року включно.
Продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 60 днів наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до суду; не залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово; у разі зміни місця проживання повідомляти про це суд; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2022 року скасувати частково та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання або визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживав у м. Харкові, одружений, має малолітню дитину. Дружина та дитина перебувають на його утриманні, що свідчить про міцність соціальних зв`язків. Окрім цього, через бойові дії у Харкові вся його родина змушена була виїхати з міста у безпечне місце перебування, а все майно залишилось у м. Харкові. З огляду на наведене, для ОСОБА_7 застава у розмірі 120 прожиткових мінімумів доходів громадян є завеликою.
У своїй апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_13 просить оскаржувану ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обравши йому більш м`який запобіжний захід; у випадку, якщо суд вирішить залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначити ОСОБА_8 заставу в межах ст. 182 КК України, тобто до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що кримінальне провадження знаходиться на розгляді в суді вже два роки, однак прокурором так і не надано матеріали, які обґрунтовують висунуте ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні злочинів.
Як зазначає апелянт, стороною обвинувачення не наведено жодної додаткової підстави для обгрунтування необхідності продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою.
Крім того, адвокат вважає визначений обвинуваченому розмір застави явно завищеним, таким, що є завідомо непомірним для ОСОБА_8 .
З апеляційною скаргою на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2022 року також звернувся адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 . У своїй скарзі апелянт просить змінити оскаржувану ухвалу, обравши ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, поклавши на нього обов`язок не залишати без дозволу місце проживання в період з 22:00 год. до 06:00 год.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_10 з листопада 2021 року, тобто протягом понад семи місяців, сумлінно виконує покладені на нього обов`язки на підставі ухвали суду про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, таких обов`язків жодного разу не порушував, звертався до суду за дозволом залишити місце проживання у випадку відвідування лікаря, що свідчить про відсутність наміру переховуватись від суду; має постійне місце проживання та місці соціальні зв`язки, проживає разом з батьками пенсіонерами; раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, має інвалідність.
Просить звернути увагу, що в Україні оголошено воєнний стан, внаслідок якого введено заборону на виїзд за межі України чоловіків від 18 до 60 років, що унеможливлює втечу ОСОБА_10 закордон, також діє комендантська година.
Як зазначає апелянт, ФОП ОСОБА_14 готовий працевлаштувати ОСОБА_10 на посаду слюсаря з окладом 7500 грн, з робочим днем з 09:00 до 18:00 год. На даний час обвинувачений позбавлений можливості заробляти хоч якісь кошти на життя.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та їхні захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 подані апеляційні скарги підтримали з мотивів, викладених у них, та просили такі задовольнити.
Прокурор ОСОБА_11 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, покликавшись на їх необґрунтованість.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Залізничного районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 24 квітня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_15 та ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3, ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4, ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_19 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311 КК України; ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.
У межах даного кримінального провадження ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2019 року до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, строк дії якого в подальшому було неодноразово продовжено, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , востаннє, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2022 року. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_10 змінено запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, що був продовжений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2022 року.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від суду, продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються, незаконно впливати на свідків кримінальних правопорушень, у яких вони обвинувачуються, а також впливати на інших обвинувачених у провадженні.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під варту та до моменту вирішення клопотань прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання вказаних осіб під вартою.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або домашнього арешту тощо не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.
Доводи апеляційних скарг захисників про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 колегія суддів місцевого суду враховувала не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.
Покликання сторони захисту на те, що прокурором не надано доказів, які обґрунтовують обвинувачення ОСОБА_8 не береться до уваги колегією суддів, оскільки питання щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, яка ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах, вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі, а не на стадії її розгляду, зокрема і під час вирішення питання про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Стосовно покликання апелянтів на тривалість перебування обвинувачених під вартою, то таке не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченим запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.
При цьому твердження захисника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, дружину та малолітню дитину, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, само по собі не може слугувати підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені апелянтами у поданих до суду апеляційних скаргах, також не спростовують висновків суду першої інстанції.
Стосовно апеляційних доводів захисника ОСОБА_9 щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 домашнього арешту у певний період доби, то, з огляду на вимоги ст. 422-1 КПК України, вирішення даного питання належить до компетенції суду першої інстанції, а тому вказана апеляційна скарга до задоволення не підлягає. Наведене не позбавляє сторону захисту права на звернення до місцевого суду з клопотанням про зміну раніше обраного ОСОБА_10 запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Визначаючи альтернативний запобіжний захід у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_7 , а також суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого, застава у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 гривень є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
При визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції було враховано його особу, майновий стан та репутацію, а також тяжкість та багатоепізодність пред`явленого обвинувачення, те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, які спрямовані проти здоров`я нації та вчинені умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, а тому застава в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 488 600 гривень є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 - залишити без змін, апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4