09.06.2022 Справа №469/245/22
1-кп/469/185/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2022 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000113 від 31.05.2022 року з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Снятин Івано-Франківської області, громадянина України, із повною вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 2-го мінометного взводу 1-ї мінометної батареї 1-го механізованого батальйону, у військовому званні солдат,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.396 КК України,

в с т а н о в и в:

01 червня 2022 року до Березанського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000113 від 31.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.396 КК України разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 09 червня 2022 року між Прокурором у кримінальному провадженні прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , згідно з якою обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.396 КК України, вчинених ним за викладених в угоді обставин, у повному обсязі пред`явленого йому обвинувачення (п.5 Угоди), зобов`язується активно сприяти розкриттю кримінального правопорушення, вчиненого щодо ОСОБА_6 , співпрацювати з органами досудового слідства та прокуратури у викритті осіб, винних в скоєнні відповідних кримінальних правопорушень (п.6 Угоди).

Сторони, дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкції статті за:

- злочин, передбачений ч.2 ст.146 КК України: у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- злочин, передбачений ч.1 ст.396 КК України: у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

Крім того, сторони, враховуючи обставини провадження, з урахуванням ступеня тяжкості злочинів, передбачених ч. 2 ст.146 та ч.1 ст.396 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжкими злочинами, особи винного, який позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, є учасником бойових дій, а також наявності передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання у виді: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, враховуючи беззаперечне визнання винуватості, сторони дійшли згоди, на підставі ч.2 ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (п.7 Угоди).

Потерпілий ОСОБА_7 будь-яких претензій до ОСОБА_4 не має, надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості (п. 4.1. Угоди).

Прокурор, обвинувачений та захисник у підготовчому судовому засіданні просили затвердити надану угоду.

При цьому обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення відповідно до обставин, викладених у обвинувальному акті.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, з`ясувавши у обвинуваченого, що він цілком розуміє положення ст.ст.394, 424, 473, ч.4 ст.474 КПК України щодо наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, у якому він повністю та беззастережно визнає себе винуватим, вид покарання, та відмовляється від права на судовий розгляд, а також підтверджує, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що він має можливість виконати взяті на себе зобов`язання, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
При цьому суд враховує також, що зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України, угоду укладено у кримінальному провадженні щодо нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана суспільним інтересам та інтересам окремих осіб, що у даному кримінальному провадженні бере участь потерпілий, який надав прокурору письмову згоду на укладення ним угоди, що відповідає вимогам ч.4 ст.469 КПК України, кваліфікація кримінальних правопорушень є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Таким чином, відповідно до укладеної угоди суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.396 КК України, а саме у тому, що ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді номера обслуги 2-го мінометного взводу 1-ї мінометної батареї 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , на порушення ст.ст. 29, 33 Конституції України, ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 11, 12, 128 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, порушуючи гарантовані зазначеним законодавством права і свободи ОСОБА_6 на недоторканість особи та свободу пересування, проти її волі, незаконно та протягом тривалого часу позбавляв волі з корисливим мотивом, направленим на поліпшенням свого службового становища, а також побоюючись застосування дисциплінарної влади щодо себе з боку старшого за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовця, щодо якого здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженніОсоби 1, у номері № НОМЕР_2 бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 з близько 19 год. 22.04.2022 до моменту смерті останнього - близько 10 год. 24.04.2022.

Він же, ОСОБА_4 , близько 12 год. 24.04.2022 після настання смерті ОСОБА_6 у номері № НОМЕР_2 бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок численних тілесних ушкоджень грудної клітини та тулуба, у вигляді множинних переломів ребер та тупої травми грудної клітини, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, усвідомлюючи обставини вчинення тяжкого злочину щодо ОСОБА_6 , який він приховує, за вказівкою старшого за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовця, щодо якого здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні Особи 1, із залученням двох інших військовослужбовців, поклав тіло ОСОБА_6 на ковдру та втрьох виніс його з території бази « ОСОБА_8 », переніс через дорогу та залишив на землі на іншому боці АДРЕСА_2 , тим самим приховавши сліди кримінального правопорушення та місце вчинення злочину.

За викладених обставин вказані дії ОСОБА_4 кваліфікуються за:

ч.2 ст.146 КК України, як незаконне позбавленні волі людини з корисливих мотивів, здійснюване протягом тривалого часу. Кримінальне правопорушення є закінченим, вчиненим з прямим умислом і з корисливим мотивом;

ч.1 ст.396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину. Кримінальне правопорушення є закінченим, вчиненим з прямим умислом і з корисливим мотивом.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадження суду не надавалися. Питання про речові докази на вирішенню суду не ставилося, і судом не розглядалося.

Відповідно до положень ч.5 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на залучення експерта, інші підтверджені витрати під час досудового розслідування відсутні.

Оскільки відповідно до умов Угоди про визнання винуватості обвинуваченому призначено покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, суд, враховуючи позицію прокурора та сторони захисту, вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний йому Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєві від 28.04.2022 по справі №490/1531/22, н/п 1-кс/490/1238/2022 на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком суду законної сили.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до набрання вироком суду законної сили, такі процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, у провадженні якого перебуватиме це кримінальне провадження, та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого в ході досудового розслідування не застосовувалися, і підстави для їх обрання судом відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 червня 2022 року між Прокурором у кримінальному провадженні прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000113 від 31.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.396 КК України.

Відповідно до умов угоди визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.396 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч.1 ст.396 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч.1 ст.396 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за ч.2 ст.146 КК України, і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення виходячи зі співвідношення день за день, який обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 25.04.2022 року, по 09 червня 2022 року дату зміни йому запобіжного заходу вироком суду.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний йому Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєві від 28.04.2022 по справі №490/1531/22, н/п 1-кс/490/1238/2022 на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком суду законної сили.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до набрання вироком суду законної сили, такі процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, у провадженні якого перебуватиме це кримінальне провадження, та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

На підставі ч.1 ст.202 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Снятин Івано-Франківської області, який утримується під вартою в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор», звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Відповідно до положень ч.5 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду в частині звільнення ОСОБА_4 з-під варти підлягає негайному виконанню після його оголошення.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: