ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1872/22 Справа № 201/881/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000841 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 18.04.2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2022 року з визначенням застави у розмірі 191 440 гривень.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі й тяжкого та за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Крім того, судом враховано також й наявність доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є повністю недоведеним, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних прямих доказів причетності обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, а потерпілі не впізнають ОСОБА_7 .
Крім того, зазначає, що висновки суду першої інстанції про наявність ризиків є надуманими та не підтвердженими, оскільки ОСОБА_7 ніколи не переховувався від органу досудового розслідування або суду, завжди та своєчасно з`являвся до слідчого або суду для розгляду іншого кримінального провадження. Також ОСОБА_7 має намір взяти участь у бойових діях з метою захисту територіальної цілісності України.
Посилається й на те, що поза увагою суду залишились обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання та реєстрації, офіційною працює, проживає спільно з цивільною дружиною. Більше того, ОСОБА_7 має ряд захворювань, а саме гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, серцеву недостатність, кардіосклероз, ішемічну хворобу серця у зв`язку з чим не може перебувати в умовах ізоляції від суспільства, оскільки потребує регулярного догляду та лікування.
Також вказує й на те, що перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення в період збройної агресії російської федерації та постійних ракетних обстрілів порушують гарантії щодо права на життя обвинуваченого, що у своїй сукупності вказує на можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її необґрунтованою, а ухвалу суду законною та просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Обвинувачений про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, клопотань про його особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0000841 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Судом першої інстанції в судовому засіданні було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, розглянувши клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та ризику впливу на свідків та потерпілих.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив факт того, що обставини, які стали підставою для взяття ОСОБА_7 під варту, на даний час не змінилися, ризики, які були встановлено під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії, не зменшились, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, з огляду на тяжкість обвинувачення, зокрема за ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності та не теперішній час щодо нього на розгляді у суді перебуває інший обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України.
При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.
Ризик продовження вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень підтверджується тим, що 16.01.2021 року стосовно останнього направлено обвинувальний акт до суду за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і, очевидно будучи не під вартою, він знову обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до обвинувачення, він вчинив у вересні та грудні 2021 року.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах заявленого клопотання та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та неприйнятними з огляду на таке.
Позиція захисту сформульована в апеляційній скарзі захисника є аналогічною з позицією в суді першої інстанції, яка отримала належну правову оцінку судом першої інстанції, з якою погоджується і апеляційний суд.
Доводи захисника, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є повністю недоведеним, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних прямих доказів причетності обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, а потерпілі не впізнають ОСОБА_7 , апеляційний суд розцінює як такі, що не можуть бути підставою для скасування ухвали.
Питання обґрунтованості підозри та доведеності винуватості не є предметом апеляційної перевірки, з огляду на стадію кримінального провадження, а саме, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження і вже висунуте обвинувачення і обвинувальний акт перебуває в суді на розгляді.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції не входить в перевірку доводів захисника щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, оскільки це є завданням судового розгляду, за результатами проведення якого суд першої інстанції має оцінити докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.
Доводи захисника, що ОСОБА_7 має бажання взяти участь у бойових діях з метою захисту територіальної цілісності України є похвальними, проте є суперечливими, враховуючи посилання захисника про поганий стан здоров`я обвинуваченого та наявність у нього низки захворювань, а саме гіпертонічної хвороби ІІ ступеню, серцева недостатність, кардіосклероз та ішемічну хворобу серця.
Крім того, питання про скасування (зміни) запобіжного заходу з мотивів бажання вступу до лав Збройних Сил України для захисту Вітчизни має вирішуватись в порядку, передбаченому ст. 616 КПК України.
Посилання захисника, що поза увагою суду залишились обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання та реєстрації, офіційною працює, проживає спільно з цивільною дружиною, спростовуються самою ухвалою суду в якій ці обставини були враховані та наведені належні мотиви, чому вони не можуть бути підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Доводи захисника, що перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення в період збройної агресії російської федерації та постійних ракетних обстрілів порушують гарантії щодо права на життя обвинуваченого є необґрунтованими, у зв`язку з тим, що перебуваючи під домашнім арештом він, як і інші, хто перебуває на території України, піддаються небезпеці ракетних обстрілів.
При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд апеляційної інстанції враховує питання розумності строків провадження та вважає, що строк перебування його під вартою не є надмірним.
За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, події кримінальних правопорушень в яких обвинувачується ОСОБА_7 мали місце у вересні та грудні 2021 року, а 26.01.2022 року прокурором вже затверджений обвинувальний акт і скерований до суду. При цьому, у кримінальному провадженні беруть участь два обвинувачених, два захисники та три потерпілих, що з об`єктивних причин потребує часу для організації належного забезпечення судового розгляду. З огляду на категорію кримінального провадження, його тяжкість та об`єм дослідження доказів, апеляційний суд не може дійти висновку про надмірність тримання обвинуваченого під вартою.
Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до викладення положень низки рішень Європейського суду з прав людини, при цьому без належного співвідношення фактичних обставин тих справ та правових висновків ЄСПЛ з фактичними обставинами цього кримінального провадження, що апеляційний суд не може розцінити як достатнє обґрунтування апеляційних вимог та підставою для скасування рішення суду.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 315, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4