Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1904/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. ст. 115 ч.2, п.14, 125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у режимі відеоконференції з ДУ «Житомирська УВП (№4)» кримінальне провадження № 0000663 за ст. ст. 115 ч. 2 п. 14, 125 ч. 1 КК України щодо ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_11 ), що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Житомирі, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше несудимого, - за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 та прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_12 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2021 року, -
в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_11 засуджено: за ч. 1 ст. 125 КК України на 200 годин громадських робіт та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України звільнено обвинуваченого від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку; засуджено ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_11 28 травня 2017 року.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 вирішено зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_11 строк його попереднього ув`язнення у період з 28 травня 2017 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено стягнути із ОСОБА_11 на користь потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_7 25421 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 200000 гривень у відшкодування моральної шкоди внаслідок злочину. В решті позов залишено без задоволення за його безпідставністю.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 залишено без змін у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом до даного часу.

Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку, ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 (далі ОСОБА_14 ) та в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_7 (далі ОСОБА_15 ) легкого тілесного ушкодження за таких обставин.
В другій половині дня 28 травня 2017 року на території рекреаційного центру «Лісовичок», що розташований на 124 кілометрі автодороги «Київ-Чоп» в с. Березина Житомирського району Житомирської області в одній із альтанок відпочивали ОСОБА_11 разом із родиною та знайомими, а в іншій ОСОБА_14 , який разом із родиною та своїми знайомими відмічав день народження ОСОБА_16 та вживали спиртні напої. Під час відпочинку між ОСОБА_11 та раніше не знайомим йому ОСОБА_14 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, з ініціативи першого, в період із 15 год. до 20 год. відбулось декілька розмов, під час яких у ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_14 .
Реалізуючи свій умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 28 травня 2017 року близько 20 год. підійшов до альтанки, в якій знаходився ОСОБА_14 із знайомими та їх дітьми, де викликав останнього на розмову, утримуючи в своїх руках невстановлений досудовими розслідуванням ніж.
В цей час та місці ОСОБА_14 , усвідомлюючи реальність погроз ОСОБА_11 , з метою захисту себе, взяв в альтанці пластикову каністру з-під води та почав оборонятись нею від озброєного ножем ОСОБА_11 , в результаті чого останні опинилися на вулиці біля входу до зазначеної альтанки.
В цей момент до останніх також підійшла ОСОБА_15 , яка взяла ОСОБА_14 за праву руку, намагаючись захистити останнього від ОСОБА_11 та відвести його у бік. В цей час ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс з розмаху ножем один удар ОСОБА_17 в праву руку та спричинив вказаній особі легке тілесне ушкодження у вигляді садна на правій верхній кінцівці.
Продовжуючи свої дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_14 , ОСОБА_11 невстановленим під час досудового розслідування ножем на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, зі значною силою прикладання умисно наніс ОСОБА_14 один удар в область грудної клітини, де розташовані особливо важливі органи людини, і таким чином умисно вбив ОСОБА_14 . Смерть ОСОБА_14 настала від колото-різаного поранення грудної клітки справа з ушкодженням шкіри, підшкірної жирової клітковини, хряща 6 ребра справа, пристінкової плеври, перикарда, правого передсердя серця, яке супроводжувалось гострою крововтратою - гемоперекардом (накопиченням крові в серцевій сорочці) та правобічним гемотораксом (накопичення крові в плевральній порожнині).
Під час умисного вбивства ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді поранення грудної клітини справа по передній поверхні з ушкодженням підшкірної жирової клітковини, хрящової частини 6-го ребра, пристінкової плеври, перикарда, правого передсердя серця, що мають ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; а також легкі тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правого ліктьового суглобу, садна на лівій кисті та садна із синцями в ділянці лівої ліктьової ями.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 14 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 125 КК України, - умисного вбивства ОСОБА_14 з мотивів національної нетерпимості та в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_17 легкого тілесного ушкодження за таких обставин.
28.05.2017 о другій половині дня на території рекреаційного центру «Лісовичок» на 124 км. автодороги «Київ-Чоп» в с. Березина Житомирського району Житомирської області в одній із альтанок відпочивали ОСОБА_11 разом із родиною та знайомими, а в іншій альтанці азербайджанець ОСОБА_14 , який разом із родиною та своїми знайомими святкував День народження ОСОБА_16 та вживали спиртні напої. Під час відпочинку між ОСОБА_14 та раніше не знайомим йому ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, з ініціативи останнього, в період з 15 до 20 години відбулось декілька розмов, під час яких ОСОБА_11 виразив негативне ставлення до осіб азербайджанської національності, які проживають на території України, тобто у обвинуваченого виникла нетерпимість до ОСОБА_14 з причин приналежності останнього до азербайджанської національності, внаслідок чого ОСОБА_11 вирішив умисно вбити потерпілого. З цією метою обвинувачений ОСОБА_11 цього ж дня у період часу між 19 та 20 годинами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв невстановленого досудовим розслідуванням ножа, підійшов до альтанки, де перебував ОСОБА_14 та, принижуючи останнього за його приналежність до азербайджанської національності, пригрозив потерпілому фізичною розправою. У свою чергу потерпілий ОСОБА_14 , реально сприймаючи погрози обвинуваченого, вийшов з альтанки та з метою оборони узяв каністру з під-води, якою намагався знешкодити ОСОБА_11 , а саме вибити з його руки ніж, яким той махав перед собою.
У цей час ОСОБА_15 , захищаючи свого чоловіка ОСОБА_14 від згаданих ударів ножем, а саме, маючи намір відвести його в бік, прикрила правою рукою руку потерпілого ОСОБА_14 , та таким чином відбила один із ударів ножем заподіяних ОСОБА_11 , внаслідок чого отримала від останнього легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на правій верхній кінцівці.
Після заподіяння ОСОБА_17 вказаних тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_14 направився до обвинуваченого для того, щоб вибити ніж з його рук згаданою каністрою, а ОСОБА_11 , махаючи поперед собою ножем, зробив декілька кроків назад, спіткнувся та опинився навприсядки. В цей час ОСОБА_14 , намагаючись знешкодити ОСОБА_11 , наблизився до нього, а обвинувачений з метою протиправного умисного заподіяння смерті потерпілому з мотивів національної нетерпимості до останнього, як до особи азербайджанської національності, тримаючи у руці ніж, умисно, зі значною силою прикладання наніс ОСОБА_14 один удар ножем в область грудної клітини у місце розташування життєво-важливого органу серця. Згаданим ударом потерпілому ОСОБА_14 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини справа по передній поверхні з ушкодженням підшкірної жирової клітковини, хрящової частини 6-го ребра, пристінкової плеври, перикарда, правого передсердя серця, яке супроводжувалося гострою крововтратою-гемоперекардом та правобічним гемотораксом, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент його спричинення та знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого, та легкі тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правого ліктьового суглобу, садна на лівій кисті та садна із синцями в ділянці лівої ліктьової ями.
В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_10 просить скасувати вирок та закрити провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та вичерпанням всіх можливостей їх отримання. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність фактичним обставинам справи висновків суду про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні злочинів,; істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, що виразилося у неправильності оцінки доказів. Зокрема, вказує на те, що: обвинувачення ґрунтується на сумнівах та протиріччях; судом помилково не було враховано показань сторонніх осіб - свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , що суперечать показам свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ; до показів потерпілої ОСОБА_16 та неповнолітнього свідка ОСОБА_23 слід ставитися критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами; досліджена судом копія наданого потерпілою відеозапису з мобільного телефону розмови, яка відбулась 28.05.2017 між обвинуваченим та померлим, не є допустимим джерелом доказів, оскільки стороною обвинувачення не надано суду оригіналу вказаного запису, який був наданий потерпілою слідчому; відеозапис затримання обвинуваченого з портативного відеореєстратора поліцейського від 28.05.2017 о 20:10 був здобутий поліцейськими до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР 28.05.2017 о 22:24:45., а тому є недопустимим доказом; суд не в повній мірі врахував висновки комплексної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи №55 від 19.05.2021 та неправильно встановив обставини можливості спричинення ОСОБА_11 удару ножем ОСОБА_14 ;
- прокурор ОСОБА_12 ставить питання про скасування вироку з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального закону, просить ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п. 14 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі; в решті вирок суду першої інстанції залишити без змін. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про: доведеність винності ОСОБА_11 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 з мотиву національної нетерпимості; помилкове неврахування судом тих обставин, що раніше обвинувачений з потерпілим знайомі не були, конфлікт виник між ними на підставі того, що потерпілий, будучи азербайджанцем, проживав на території України; ОСОБА_11 вживав слова, які принижують та ображають потерпілого, під час затримання показав, що він вбив особу ножем, який викинув у лісі.
Заслухавши доводи захисника та пояснення обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги захисника та в заперечення апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора та представника потерпілої ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги прокурора та в заперечення апеляційної скарги захисника, перевіривши справу з повторним дослідженням доказів, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого у заподіянні ОСОБА_17 умисного легкого тілесного ушкодження та у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими, оскільки підтверджуються сукупністю наведених у вироку доказів, яким судом дано належну оцінку.
Встановлені судом першої інстанції обставини заподіяння ОСОБА_11 невстановленим ножем тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_17 та умисного вбивства ОСОБА_14 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, що мали місце у другій половині дня 28 травня 2017 року на території рекреаційного центру «Лісовичок» на 124 кілометрі автодороги «Київ-Чоп» в с. Березина Житомирського району Житомирської області, підтверджуються наведеними у вироку показаннями потерпілої ОСОБА_16 , у тому числі, під час проведення слідчого експерименту 26.07.2017 на досудовому розслідуванні, показаннями свідка-очевидця ОСОБА_23 , свідка ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , даними оглядів місця події та речових доказів, висновками судових експертиз та інших наведених у вироку доказів.
Зокрема, показання потерпілої ОСОБА_16 про обставини нанесення їй ОСОБА_11 ножового поранення підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №1080 від 29.05.2017 про виявлення у ОСОБА_16 легкого тілесного ушкодження у виді садна на правій верхній кінцівці, яке могло утворитися від дотичної дії леза ножа за вказаних потерпілою обставин (а. с. 37 т. 2).
Показання потерпілої ОСОБА_16 та свідка-очевидця ОСОБА_23 про обставини нанесення обвинуваченим ударів ножем ОСОБА_17 та ОСОБА_14 узгоджуються із висновками судово-медичних експертиз №493 від 29.05.2017-29.06.2017 та №1727/43 від 15.08.2017 про виявлення на трупі ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю цієї особи, у вигляді колючо-ріжучого поранення грудної клітки справа по середньо-ключичній лінії в проекції 6-го ребра з ушкодженням підшкірної жирової клітковини, хрящової частини 6-го ребра, пристінкової плеври, перикарда (серцевої сорочки), правого передсердя серця, яке утворилось до 0,5-1 години до смерті від дії колючо-ріжучого предмета, що має плоский одностороннє загострений клинок з шириною до (близько) 2,3 см на рівні занурення через шкіру, довжиною до 14 см або більше, що супроводжувалося гемоперикардом (накопиченням крові в серцевій сорочці) та правобічним гемотораксом (накопиченням крові в плевральні порожнині), яке могло бути заподіяно невстановленим органом досудового розслідування ножем з достатньою силою прикладання у момент коли ОСОБА_14 міг знаходитися у вертикальному чи близькому до нього положенні, при цьому розташування його та особи, що спричинила пошкодження, могло бути будь-яким, при якому ділянки тіла, де виявлені ушкодження, доступні для їх спричинення; при судово-токсикологічній експертизі в крові трупа ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,60 проміле, така концентрація етилового спирту в крові може бути розцінена як алкогольне сп`яніння середнього ступеня (а. с. 12-14, 110-113 т. 2).

Судом першої інстанції належним чином перевірялася версія сторони захисту про можливу самооборону ОСОБА_11 , яка не знайшла свого підтвердження.

Вищевказаними та іншими наведеними у вироку доказами доведено, що в момент нанесення ОСОБА_11 удару ножем в грудну клітку ОСОБА_14 , на ОСОБА_11 не нападали будь-які особи, у тому числі ОСОБА_14 , який перед цим захищався від ОСОБА_11 пустою каністрою та міг спричинити обвинуваченому, який розмахував ножем, виявлене у ОСОБА_11 легке тілесне ушкодження.

Показання ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_28 про побиття обвинуваченого групою інших осіб, які наносили ОСОБА_11 численні удари ногами по тулубу, судом обґрунтовано визнані недостовірними з огляду на те, що вказані свідки є зацікавленими та спростовуються вищевказаними показаннями потерпілої ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_23 , а також висновками судово-медичної експертизи №1079 від 29.05.2017 про виявлення у ОСОБА_11 лише одного садна на обличчі, яке утворилося від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею давністю 28.05.2017; під час обстеження ОСОБА_11 пояснив, що 28.05.2017 невідомий наніс йому удар каністрою по обличчю та в ділянку лівої ключиці (а. с. 38 т. 2). Постановою слідчого від 31.08.2017 було закрито кримінальне провадження №0000663 від 28.06.2017 за ч. 2 ст. 296 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення по факту конфлікту, що виник між дружиною обвинуваченого ОСОБА_26 та іншими особами ввечері 28.05.2017 на території рекреаційного центру «Лісовичок» в с. Березина Житомирського району Житомирської області (а. с. 111-112 т. 5).

Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи №19/10-1/486-СЕ/17 від 21.12.2017, на штанах, вилучених у ОСОБА_11 , виявлені сліди крові, які могли походити від ОСОБА_14 (а. с. 239-249 т. 2).

Висновки комплексної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи №55 від 19.05.2021 про неможливість спричинення тяжких тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_14 , за обставин, повідомлених обвинуваченим під час слідчого експерименту, при умові, що ОСОБА_11 наніс ножовий удар в ділянку грудної клітки в положенні сидячі на землі, відмахуючись ножем, а ОСОБА_14 стояв над ним, ґрунтуються на версії обвинуваченого, яка не знайшла свого підтвердження, та не суперечать показанням свідка-очевидця ОСОБА_23 про обставини нанесення обвинуваченим удару ножем ОСОБА_14 та висновкам інших судово-медичних експертиз про механізм заподіяння смертельного поранення ОСОБА_14 .
Висновки цієї ж експертизи про те, що тілесні ушкодження померлому могли бути заподіяні будь-яких ножом, що були вилучені у потерпілої ОСОБА_7 , що при надані своєчасної медичної допомоги померлому його життя могло бути збережено, - не спростовують правильності висновків суду першої інстанції з огляду на сукупність вищевказаних доказів та не встановлення органом досудового слідства знаряддя злочину ножа, який був викинутий обвинуваченим у лісі після події до моменту його затримання за підозрою у вчиненні злочину.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав належними, допустимими та достовірними дані відеозапису розмови між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 від 28.05.2017, що був знятий потерпілою ОСОБА_29 на її мобільний телефон та скопійований слідчим на диск «ДВД-Р», а також дані відеозапису затримання ОСОБА_11 від 28.05.2017, що був зафіксований на портативний відеореєстратор поліцейського та скопійований на СД-диск, які були оглянуті слідчим відповідно 30.07.2017 та 15.08.2017 в порядку ст. ст. 104, 105, 106, 107, 223, 237 КПК України (а. с. 152-156, 218-221 т. 2), оскільки згідно п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпіла вправі подавати докази слідчому та згідно положень ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" в редакції від 07.05.2017, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.
Відомості про кримінальне правопорушення №0000543 за ч. 1 ст. 115 КК України було внесено до ЄРДР 28.05.2017 (а. с. 8 т. 1).
З огляду на вимоги ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ може бути надано стороні кримінального провадження добровільно або на підставі судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, наявні у справі на DVD-R та CD-дисках вищевказані відеозаписи були добровільно надані слідчому потерпілою ОСОБА_29 та поліцейськими, а тому не було необхідності звертатися з відповідним клопотанням до слідчого судді для отримання копії таких записів.

У подальшому слідчим у порядку ст. 237 КПК України було проведено огляд дисків з відеозаписами та за результатами огляду складено протоколи, в яких відображено детальний зміст відеозаписів. Вказані протоколи відповідають вимогам ч. 3 ст. 104 КПК України.

За таких обставин вказані докази отримані уповноваженою особою старшим слідчим Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_30 у передбачений КПК спосіб.

Така оцінка доказів відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №640/19897/16-к.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 по справі 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Сам обвинувачений не заперечує достовірності та належності вищевказаних відеозаписів для встановлення істини у даній справі.

Тому колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість вищевказаних відеозаписів.
Факт перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння ввечері 28.05.2017 не заперечується ОСОБА_11 та підтверджується даними протоколу та висновку №271 щодо результатів медичного огляду цієї особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, про результат огляду о 02 год 40 хв 29.05.2017 алкогольне сп`яніння (а с. 46, 47 т. 2).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №213-2017 від 11.07.2017, ОСОБА_11 не страждав та не страждає психічними захворюваннями на даний час, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, по психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру (а. с. 106-108 т. 2).

Сукупністю вищевказаних доказів доведено, що смертельне тілесне ушкодження ОСОБА_14 було спричинено обвинуваченим внаслідок цілеспрямованого точного удару ножем з клинком довжиною до 14 см або більше зі значною силою прикладання в грудну клітку з ушкодженням серця та хрящової частини 6-го ребра.

Вказані обставини у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про доведеність умислу ОСОБА_11 на позбавлення життя ОСОБА_14 , оскільки наносячи удар в груди ОСОБА_14 в область розташування серця зі значною силою прикладання, обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_14 та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Той факт, що смерть ОСОБА_14 настала через 0,5-1 годину після заподіяння проникаючого ножового поранення, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції з урахуванням сукупності вищевказаних доказів.

Показання обвинуваченого про те, що ввечері 28.05.2017 він разом з дружною, дітьми, знайомими ОСОБА_28 та ОСОБА_27 відпочивати в кафе «Лісовичок» у с. Березина Житомирського району, де вживали самогонку та він познайомився із раніше незнайомим ОСОБА_14 , який по сусідству займався приготуванням кавказької кухні, з яким він спілкувався та посварився з особистих неприязних стосунків, не знаючи конкретно якої ОСОБА_14 національності, не допускав висловлювань щодо нетерпимості до осіб певної національності, а лише стверджував, що він українець, перебуває на своїй землі, а тому ОСОБА_14 не має жодного права наказувати йому що робити, - колегія суддів визнає достовірними, оскільки вони не спростовані будь-якими доказами та підтверджуються достовірними даними вищевказаних відеозаписів розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 28.05.2017 та поведінки ОСОБА_11 на момент затримання його поліцейськими за підозрою у вчиненні злочину.

З огляду на встановлені судом обставини конфлікту, поведінку ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які не знали один одного до моменту сусідського відпочинку у другій половині дня 28 травня 2017 року на території рекреаційного центру «Лісовичок», зокрема, до конфлікту та поведінку ОСОБА_11 після конфлікту, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про те, що обвинувачений, який на час затримання добровільно стверджував, що «порізав» потерпілого ножем, який викинув у лісі, не мав мотивів національної нетерпимості до ОСОБА_14 як до особи іншої національності, а діяв з мотиву неприязних стосунків до ОСОБА_14 , який нібито образливо для обвинуваченого відмовився вживати разом з ним самогон, - суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про недоведеність мотиву національної нетерпимості в діях обвинуваченого та доведеність винності ОСОБА_11 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 з особистих неприязних стосунків та правильно перекваліфікував дії обвинуваченого, визнані судом доведеними, що виразилися в умисному вбивстві ОСОБА_14 без обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, з п. 14 ч. 2 ст. 115 на ч. 1 ст. 115 КК України.
Внаслідок повного дослідження та вищенаведеного аналізу всіх доказів у даній справі колегія суддів погоджується з такою оцінкою доказів та правильністю кваліфікації судом вказаних дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, визнає недостовірними показання обвинуваченого про те, що він не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_14 , та доводи апеляційних скарг про недоведеність винності ОСОБА_11 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції додержався вимог ст. 65 КПК України та призначив ОСОБА_11 покарання, яке є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Висновки суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої є обґрунтованими та відповідають вимогам ч. 5 ст. 128 КПК України та ч. 1 статті 1201 ЦК України, а також правовій позиції Верховного Суду, викладеній у справі № 554/1793/15-ц від 18.03.2018 щодо витрат на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання. Встановлена судом компенсація спричиненої потерпілій моральної шкоди у розмірі еквівалентному 200000 грн. є обґрунтованою.
Підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції у даній справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 та прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_9 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня ухвалення, а засудженим ОСОБА_9 , у той же строк з моменту вручення йому копії повного тексту даної ухвали.

Судді: