Дата документу 05.05.2022
Справа № 334/1199/22
Провадження № 1-кс/334/427/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання у кримінальному провадженні № 0000507 від 14.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України), за участю:
прокурора ОСОБА_5
слідчого ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
05.05.2022 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000507 від 14.03.2022 ОСОБА_4
Клопотання обґрунтовано наступним: 14 березня 2022 року, приблизно о 15 годині 20 годин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух заднім ходом по проїжджій частині вул. Товариської зі сторони вул. Ладозької в напрямку вул. Професора Толока в м. Запоріжжі.

В цей час, з розділового газону на проїжджу частину вул. Товариської вийшла пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розпочала перетин дороги в недозволеному для цього місці, зліва-направо за ходом руху транспортного засобу заднім ходом. Під час руху, в районі буд. №39 по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_4 маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити на проїжджій частині пішохода ОСОБА_7 , не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух заднім ходом, внаслідок чого задньою частиною кузова транспортного засобу допустив наїзд на останню. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами, відповідно до яких:

- п.12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-22/3526-IT від 19.04.2022, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1651 від 30.03.2022, смерть ОСОБА_7 настала від відкритої черепно мозкової травми, яка проявилася переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки та в тканину головного мозку та ускладнилася набряком головного мозку. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи морфологічні характеристики тілесних ушкоджень та механізм їх утворення, можна зробити висновок, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворилися зажиттєво, незадовго до настання смерті та могли утворитися 14.03.2022 у пішохода, при ударі легковим автомобілем з наступним падінням на асфальтне покриття. При судово - токсологічному дослідженні крові та частин внутрішніх органів трупа ОСОБА_7 виявлено в крові етиловий спирт в концентрації 0,7 проміле. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя, може відповідати легкому алкогольному сп`янінню.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене

ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

У скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополь, Запорізької області, громадянин України, одружений, маючий неповну вищу освіту, офіційно не працюючий, раніше не судимий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

04 травня 2022 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.03.2022, в ході проведення якого зафіксовано погодні та дорожні умови, слідову інформацію, кінцеве положення автомобіля «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 та розташування трупу;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 04.04.2022;

- протоколом огляду відеозапису з зовнішньої камери спостереження, на якому зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди від 15.03.2022;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 04.05.2022;

- висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_7 № 1651 від 30.03.2022;

- висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/108-22/3362-ІТ від 20.04.2022;

- висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод»

№ СЕ-19/108-22/3526-ІТ від 19.04.2022.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

-може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Крім того, ОСОБА_4 усвідомлює те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер, а також те, що шкода яка була завдана потерпілій стороні, не може бути усунена, оскільки потерпіла загинула на місці ДТП. Незважаючи на те, що у ОСОБА_4 є дружина, постійне місце мешкання, він має можливість змінити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що треба взяти до уваги й те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, знаходячись на волі, зможе перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора та суду про явку до органу досудового розслідування, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання та може взагалі покинути територію України, що в свою чергу унеможливить врученню повісток про його виклик до слідчого, прокурора чи суду, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , виконання ним процесуальних обов`язків, орган досудового розслідування вважає доцільним застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати до слідчого, прокурора, суду на його виклик у встановлений термін;

2)не відлучатися з м. Запоріжжя, в якому ОСОБА_4 проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просили його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що, а також наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України підтверджується зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами.
Захисник підозрюваного, як і він сам, заперечень проти клопотання не висловили.
Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 04.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 286 КК України.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК України) до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.
Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, та наявні ризики, передбачені п. 1, п. 2, ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваного.
При цьому слідчий суддя побіжно враховує, що власне сам підозрюваний та його захисник із застосування такого запобіжного заходу фактично погодились.
Частиною 1 ст. 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
З урахуванням зазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного слідчий суддя вважає, що на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду на його виклик у встановлений термін;

-не відлучатися з м. Запоріжжя, в якому ОСОБА_4 проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 176-179, 184, 193-196 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто по 04.07.2022 (включно), наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду на його виклик у встановлений термін;

-не відлучатися з м. Запоріжжя, в якому ОСОБА_4 проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1