Справа № 308/9317/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000641 від 10.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 22.07.2022 призначено підготовче судове засідання у справі.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за наявними у справі матеріалами. При цьому подав на розгляд суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60днів.

Подане клопотання прокурор підтримав з наведених у ньому підстав та просив таке задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо призначення справи до судового розгляду не заперечував. Заявив клопотання про передачу справи на розгляд судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 , на підставі ст.334 КПК України.

Щодо клопотання прокурора про обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри, не зазначення прокурором у клопотанні ризиків, які б зумовлювали застосування до його підзахисного такого суворого запобіжного заходу. Також звертає увагу суду, що в обвинувальному акті не зазначено про наявність у його підзахисного на утриманні двох неповнолітніх дітей, про що стороні обвинувачення достовірно відомо.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Прокурор проти передачі матеріалів справи на розгляд іншому судді не заперечував.

Потерпілий в судове засідання не з`явився. Повідомлявся судом належним чином. Разом з тим, прокурор в судовому засіданні подав заяву потерпілого про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду без його участі, в якому він також повідомив, що цивільний позов ним не заявлявся. Матеріальних претензій до обвинуваченого немає.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000641 від 10.06.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, складений у відповідності з вимогами ст.291 КПК України і поверненню прокурору не підлягає. Провадження за обвинувальним актом підсудне Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, не заявлено.

Сторони кримінального провадження клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, не заявили.

Відтак суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів у кримінальному провадженні №0000641 від 10.06.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На виконання вказаних вимог стороною обвинувачення подано клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зокрема зазначив, що на досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонному суді Закарпатської області від 11.06.2022 ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.08.2022.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, поєднаного із проникненням до сховища.

Так органом досудового розслідування встановлено, що 10 червня 2022 року о 04 годині 21 хвилина, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням в інше сховище, із корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчиненого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викрадення чужого майна, незаконно проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився автомобіль марки «Mersedes» моделі «Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , не маючи дозволу власника, шляхом відкриття незачинених на ключ дверей вказаного автомобіля, незаконно проник всередину авто, звідки скоїв крадіжку інструментів, які знаходились у ящику із надписом «DeWalt», а саме: перфоратору акумуляторного марки «DeWALT» моделі «DCH273», вартість якого згідно висновку експерта становить 9 603 гривні, зарядного пристрою марки «DeWALT» моделі «DCB113» вартість якого згідно висновку експерта становить 644 гривні, акумулятора марки «DeWALT» моделі «DCB184» (2 шт.) вартість якого згідно висновку експерта становить 4 199 гривень, нівеліру лазерного марки «DeWALT» моделі «DCE089G», вартість якого згідно висновку експерта становить 12 319 гривні, кутової шліфувальної машинки марки «DeWALT» моделі «WE4057», вартість якої згідно висновку експерта становить 1 592 гривні, кутової шліфувальної машинки марки «DeWALT» моделі «WE4257», вартість якої згідно висновку експерта становить 3 434 гривні, подовжувача на котушці марки «Expert Power» (2x1,5 mm2), вартість якого згідно висновку експерта становить 1 019 гривень, будівельного міксеру марки «Dnipro-М» моделі «BM-162S», вартість якого згідно висновку експерта становить 1600 гривень, які належать на праві власності потерпілому ОСОБА_7 , чим завдав останньому, матеріальну збитку на загальну суму 34 410 гривень. Після чого зник з місця пригоди, а. викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Наявність обґрунтованості обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які будуть надані суду на відповідній стадії судового розгляду.

Стороною обвинувачення вбачається наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість, переховуватися від органів досудового розслідування, суду, можливість незаконно впливати на потерпілого на свiдкiв у кримінальному провадженні та можливість вчинити iнше кримінальне правопорушення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, зважаючи на вид та розмiр покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (від 5 до 8 років позбавлення волі), що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може вплинути на потерпілого ОСОБА_7 , свідків у цьому ж кримінальному провадженнi, якi вже відомі та які можуть надати свiдчення про його протиправну дiяльнiсть, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_10 раніше судимий до покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, та на підставі ст. 75 КК України звiльнений з іспитовим строком до 3 років, на розгляді в суді перебувають обвинувальнi акти за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні інших корисливих злочинів, тому будучи на волі останній, може й надалі вчиняти корисливi злочини проти власності.

Крім того, вiдповiдно до характеристики ОСОБА_4 , останній являється працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню пiд вартою, не страждає.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час діi iспитового строку, на розгляді в суді знаходяться iншi обвинувальнi акти відносно останнього застосування до нього більш м`яких запобіжних заходiв є не доцільним та таким, що не забезпечить виконання покладених обов`язкiв та запобігання ризиків передбачений ст. 177 КПК України, оскільки iншi запобiжнi заходи передбачають перебування ОСОБА_11 на волі, сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Аналізуючи за змістом наведені правові норми та встановивши фактичні обставини справи, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри не спростована належними та допустимими доказами та стверджується наявними у розпорядженні суду доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому суд зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування та/або суду. Обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у результаті визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, може переховуватись від суду.

При оцінці вказаних обставин, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, у розумінні якого тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, то суд бере до уваги той факт, що у кримінальному провадженні не проведено допит потерпілого, не відома позиція обвинуваченого щодо інкримінованого йому діяння, що у свою чергу збільшує ризик ймовірного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих, які в подальшому будуть допитані в судовому засіданні з метою схилити їх дати неправдиві свідчення.

Водночас є реальним ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення. Існування такого ризику обґрунтовується характером протиправних дій, способом вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним.

При оцінці ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 обвинувачується, судом враховується той факт, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2021. Крім того, у суді є інший обвинувальний відносно ОСОБА_11 . Відтак судом вбачається наявність такого ризику.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_4 передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог судом враховуються: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, зокрема те, що санкція за вказане правопорушення передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Судом враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи, вчинення злочину під час іспитового строку.

За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У даному випадку суд вважає за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру застави суд виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України та вважає за необхідне визначити розмір такої у двадцять п`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме цей розмір застави є необхідним та достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Суд враховує, що запобіжний захід у кримінальному провадженні обмежує права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права останніх, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Отже, на думку судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення. Застосування інших запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу. Відтак забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, можливо шляхом застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо передачі справи на розгляд іншого судді, суд керується наступним.
Частиною 2 статті 334 КПК України визначено, у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділитися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Судом встановлено, що у провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 від 27.02.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України (єдиний унікальний номер судової справи 308/4892/22)

З врахуванням вищенаведеного, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та з метою більш швидкого і правильного розгляду кримінальних проваджень, суд вважає за доцільне передати матеріали даного кримінального провадження судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 для вирішення питання про об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 291, 314, 334, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та доданих до нього документів у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000641 від 10.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 01 жовтня 2022 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених Кримінально-процесуальним Кодексом України двадцять п`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 62 025 (шістдесят дві тисячі двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду на його першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим по справі;

- залишити на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Передати матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000641 від 10.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (єдиний унікальний номер судової справи: 308/9317/22) судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 для вирішення питання про об`єднання з матеріалами кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 від 27.02.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України (єдиний унікальний номер судової справи 308/4892/22), в одне провадження.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Повний текст ухвали буде проголошено 04.08.2022 о 10 год. 00 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1