Справа № 301/2864/22

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2022 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000310 від 30.07.2022 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Білки, Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, одруженого, раніше судимого: востаннє вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.09.2022, призначено покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України щодо вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 13.07.2022, визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2022 року близько 16:45 годин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в центрі села Приборжавське, Хустського району, Закарпатської області, діючи умисно, маючи на меті незаконне збагачення шляхом вчинення таємного викрадення чужого майна, підійшовши до будинку, по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, повторно, з корисних спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, попередньо знаючи про те, що указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, та указом президента України «Про продовження дії воєнного стану» № 341/2022 від 17.05.2022 року на території України продовжено режим воєнного стану, зайшов на територію вказаного домогосподарства, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через відкриті двері будинку, таємно проник до спальної кімнати, де з-під ліжка, викрав гаманець синього кольору, без маркування, який згідно висновку експерта від 08.08.2022 становить 37 гривень, в якому знаходились грошові кошти на загальну суму 10 тисяч 500 гривень, який сховав собі ззаду на поясі (за ремінь штанів) однак злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі тому, що був виявлений внучкою потерпілого - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка також проживає за вище вказаною адресою. Своїми неправомірними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 10 537 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину та фактичні обставини у вчиненні інкримінуємому йому кримінальному правопорушені визнав повністю та суду показав, що влітку 2022 року, близько 16 години, знаходячись в селі Приборжавське побачив, що у одного з домогосподарства відкритті ворота, хто там проживає він не знав. Пройшовши подвір`я зайшов до будинку, так як двері були відчиненні. У одній із кімнат знайшов гаманець в якому були гроші, але в цей час до кімнати зайшла молода жінка та схопила його за руку. Злякавшись, що його виявили, він кинув гаманець на підлогу та втік. В скоєному розкаюється. При призначенні покарання просить суд не застосовувати суворе покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. До суду подав заяву щодо проведення судового розгляду даного кримінального провадження без його участі, крім цього, в заяві зазначив, що претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, завдана шкода обвинуваченим йому відшкодована, просить суд обвинуваченого суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України, доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дослідження матеріалів справи по процесуальним витратам та речових доказах.

Оцінюючі досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України. Його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно, так як виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Згідно ч. 2 ст.15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ст. 16 КК України кримінальна відповідальність за готування до кримінального правопорушення і замах на кримінальне правопорушення настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчене кримінальне правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності і тяжкість скоєного злочину, який за класифікацією ст. 12 КК України є тяжким. Дані про особу обвинуваченого: згідно вимоги про судимість ОСОБА_3 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває. При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, рецидив злочинів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обранням покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції статті, яка передбачає покарання за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України з врахуванням вимог ст.68 КК України, на строк, необхідний для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження і профілактики вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки не зважаючи на те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став. Тому за переконанням суду його виправлення можливе в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:
а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);
б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).
Дана позиція суду узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі N 766/39/17.

Оскільки ОСОБА_3 засуджений вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.09.2022 за ст.336 КК України на 3 роки позбавлення волі (справа №301/2686/22). Злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_3 , вчинений 30.07.2022, тобто до постановлення попереднього вироку, тому остаточне покарання суд призначає за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів).
Крім цього, також, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинив 30 липня 2022 року, тобто після постановлення попереднього вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 13.07.2022 (справа №301/2179/20), яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, тому покарання суд призначає за правилами, передбаченими ст.71 КК (за сукупністю вироків).
За таких обставин покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ч.1, ч. 4 ст.70 та ч.1 ч.4 ст. 71 КК України.

При визначенні покарання судом, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно до попереднього вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2022 року вбачається, що по кримінальному провадженню №301/2179/20 відносно ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно протоколу затримання, ОСОБА_3 було затримано 27 серпня 2020 року о 20.40 годин. Ухвалою слідчого судді Іршавського райсуду від 28.08.2020 року відносно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 жовтня 2020 року. Ухвалою Іршавського райсуду від 19.10.2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 грудня 2020 року. ОСОБА_3 був звільнений з-під варти в залі суду 08.12.2020 року (згідно вироку Іршавського райсуду від 08.12.2020 року, скасованому ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16.05.2022 року). Отже, по кримінальному провадженню №301/2179/20 ОСОБА_3 утримувався під вартою з 27 серпня 2020 року по 08 грудня 2020 року.

За таких обставин, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України, у строк покарання ОСОБА_3 за даним вироком слід зарахувати строк попереднього ув`язнення по справі №301/2179/20 - з 27 серпня 2020 року по 08 грудня 2020 року.

У даному кримінальному провадженні №0000310 від 30.07.2022 відповідно до ухвали слідчого судді Іршавського райсуду від 01.08.2022 року №301/2212/22 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід тримання під вартою з часу затримання, тобто з 30.07.2022 до 28.09.2022.
Слід зазначити, що даний запобіжний захід не було продовжено, з тих причин, що станом на 28.09.2022 набрав законної сили вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2022 року згідно до якого ОСОБА_3 засуджено до чотирьох років позбавлення волі.
Оскільки як на день ухвалення вироку по даній справі ОСОБА_3 утримується в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з 30.07 2022 року з дня затримання у даному кримінальному провадженні № 0000310 від 30.07.2022.

У відповідності до ст.ст.122, 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експертів, що підтверджується довідками від про витрати на проведення експертиз на суму 1780 гривень 11 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ч.1, ч.4 ст.70, ч.1, ч.4 ст.71, ч.5 ст.72 КК України, ст.ст. 100, 124, 349,368,370,374, 615 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням за даним вироком менш суворого покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.09.2022 (справа №301/2686/22), визначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2022 року (справа № 301/2179/20) призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 ( два) місяці.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 30 липня 2022 року з дня його затримання у даному кримінальному провадженні, зарахувавши обвинуваченому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення по справі №301/2179/20 - з 27 серпня 2020 року по 08 грудня 2020 року.

Процесуальні витрати за виконання експертиз у кримінальному провадженні № 0000310 від 30.07.2022 стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в загальній сумі 5977 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн. 52 коп. на користь Держави.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000310 від 30.07.2022, а саме :

- гаманець із надписом «Hautsympath, Formstabil Bis 60 wass», що поміщено до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області - повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- лівий та правий чоловічі тапочки 43 розміру із надписом «GEZAR», що поміщено до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

- грошові кошти в сумі 10 500 гривень - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення, особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1