Провадження 1-в/193/49/22
У Х В А Л А
іменем України

07 квітня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ "Софіївська виправна колонія (№45) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:
07 жовтня 2021 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Софіївська виправна колонія (№45)", згідно з яким останній просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, наголосивши, що він відбув необхідну частину покарання і своєю поведінкою довів виправлення.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання засудженого теж підтримав, наголосив, що своєю поведінкою та ставленням до праці останній заслужив на умовно-дострокове звільнення, крім того йому залишилося відбути невеликий строк.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні своєї позиції щодо заявленого клопотання не висловив, його вирішення залишив на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що маються підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбуття покарання.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Першотравенського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2011 за ч. 4 ст. 187, ст.71 КК України до 12 років позбавлення волі.
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2016, згідно положень ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування покарання строк перебування засудженого під вартою з 14.03.2011 по 15.11.2011, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 14.03.2011; кінець строку: 14.07.2022.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування його у ДУ «Софіївська ВК (№45)», а й увесь період його відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.03.2011. Під час перебування його в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань (№4)» він характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
Далі, з 23.12.2011, ОСОБА_5 міру кримінального покарання відбував в ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», де за час відбування покарання характеризувався посередньо, за одне порушення вимог режиму був підданий стягненню, мав два заохочення.
У ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» засуджений перебуває з 07.06.2017. Під час відбуття у дані виправній колонії характеризується також посередньо, допускав порушення вимог режиму утримання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. З метою стимуляції поведінки тричі заохочувався правами начальника установи.
Як вбачається із наданої характеристики, ОСОБА_5 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. З персоналом установи виконання покарання дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з метою встановлення з ними неслужбових відносин. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Працездатний, за власним бажанням без оплати праці виконує роботи з благоустрою відділення. Заходи виховного характеру відвідує, але не приймає участь в організації виховних заходів. Також приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», однак не проявляє у ній належну соціально-корисну активність. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків. За вироком суду має позов на суму 24389,18 грн., але виконавчі листи до установи не надходили. У застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України засудженому відмовлено.
За вироками судів, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість. Інвалідність не встановлена.
Крім того, суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Слід також відмітити попередні судимості засудженого, який у період з 30.06.2004 до його засудження за вироком за яким він відбуває покарання (13.09.2011) ОСОБА_5 тричі був засуджений за вчинення злочинів проти власності, в тому числі і тяжких. Як видно з таких вироків до засудженого неодноразово судами застосовувалися «стимулювання» до протиправної поведінки, як то застосування двох разів випробувального терміну та одного разу умовно-дострокового звільнення, яке мало місце 26.10.2007, проте ОСОБА_5 щоразу після звільнення вчиняв нові злочини проти власності.
Крім того, за вироком суду за яким засуджений відбуває покарання, задоволено також цивільний позов потерпілих від злочину на суму 22 409,18 грн., і хоча виконавчі листи до установи не надходили, ОСОБА_5 , на протязі всього строку відбування покарання (11 років), не вживав жодних заходів для його погашення.
Вивчивши відомості про особу засудженого та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, поведінку засудженого, яка так і залишилася посередньою протягом всього строку відбування покарання та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що своєю поведінкою засуджений не довів свого виправлення, тому він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а відтак у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.
Окрім цього слід зазначити, що до свого засудження ОСОБА_5 ніде не працював, зловживав алкогольними напоями, сім`ю не створив, діти відсутні, батьки померли, з рідних залишився лише двоюрідний брат, який проживає у Петропавлівському районі Дніпропетровській області.
З урахуванням цих обставин, через призму введеного в Україні воєнного стану, що призвело до зниження попиту на ринку праці та відтоку біженців з Дніпропетровської області, в західні регіони країни та закордон і залишення ними власного житла без належного нагляду, за відсутності у засудженого сталих та міцних соціальних зв`язків, які б стримували та підтримували його на початковому етапі після звільнення, суд вважає, що такі обставини можуть спонукати/змусити засудженого вчиняти нові злочини проти власності.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1