Справа № 932/6553/21
Провадження № 1-кс/932/2512/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування вимог клопотання зазначено, що СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000658 від 09.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України. В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалами слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та на 1/10 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , шляхом заборони розпорядження. Арешт накладений з метою збереження речових доказів та унеможливлення відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб.

Представник заявника вважає, що на даний час в існуванні цього арешту відпала потреба, оскільки остаточним рішенням Верховного Суду від 02.02.2022 року по справі № 203/1330/20 підтверджено існування заборгованості ОСОБА_5 перед стягувачем ОСОБА_4 у розмірі 25 439 059, 88 грн., тобто на спірне нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 може бути звернуто стягнення. Наведене свідчить про відсутність ознак вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, оскільки стягувач має право вимагати виконання ОСОБА_5 свого обов`язку по сплаті заборгованості. Крім цього, на думку представника заявника, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню фактично не проводиться, не допитані свідки та очевидці, потерпіла, не проведено низку слідчих дій, що свідчить про штучний характер цього кримінального провадження. За таких обставин арешт на майно ускладнює виконання рішення суду про стягнення заборгованості, тому адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити. Надав пояснення аналогічні доводам клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явилась, повідомлена у встановленому порядку.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Так, згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що слідчим відділенням ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000658 від 09.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.08.2021 року до ЧЧ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 05.08.2021 року невстановлені особи, перебуваючи на території Шевченківського району м. Дніпро примушували до виконання чи невиконання цивільно-правових обов`язків ОСОБА_5 .

В рамках даного кримінального провадження слідчий звернувся із клопотаннями про накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_5 , оскільки існував ризик примусового відчуження майна на користь третіх осіб.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року по справі № 932/6553/21, провадження № 1-кс/932/3512/21 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року по справі № 932/6553/21, провадження № 1-кс/932/3515/21 накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони розпорядження.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року по справі № 932/6553/21, провадження № 1-кс/932/3514/21 накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом заборони розпорядження.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року по справі № 932/6553/21, провадження № 1-кс/932/3513/21 накладено арешт на 1/10 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом заборони розпорядження.

Станом на момент розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що жодній особі не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження також видно, що досудове розслідування фактично не проводиться, оскільки остання слідча дія датована 16 серпня 2021 року. Слідством не встановлені особи, які погрожували ОСОБА_5 незаконно заволодіти її квартирами або примушували її до виконання цивільно-правових зобов`язань. Також не встановлені свідки та очевидці вказаного кримінального правопорушення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року, залишеного без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року та Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 25 439 059, 88 грн.

Отже, ОСОБА_5 має значну заборгованість перед ОСОБА_6 , що підтверджено остаточним рішенням суду, а відтак стягувач ОСОБА_6 має законні очікування та правову підставу вимагати від ОСОБА_5 сплати цього боргу, вживаючи всі законні способи для примусового стягнення заборгованості.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У Рішеннях по справах «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia) від 7 травня 2002 р., заява № 59498/00, п.40; «Ясіуньєне проти Литви» (Jasiыnienл v. Lithuania) від 6 березня 2003 р., заява № 41510/98, п. 45. суд звертає увагу на свою практику, де неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володінням майном, як вказано у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу.

Отже, в даному випадку стягувач має право вимагати примусового виконання обов`язку ОСОБА_5 , а тому арешт, який накладений на майно боржника, перешкоджає реалізації прав стягувача у виконавчому провадженні.

Приймаючи до уваги викладене, слід дійти висновку, що правова підстава для накладення арешту, не підтверджена в ході досудового розслідування, а подальше існування такого арешту становить втручання у майнові права та інтереси стягувача ОСОБА_4 , тому в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, відпала потреба.

Крім того, слідчий суддя враховує, що квартири, на які накладено арешт, на є засобом чи знаряддям вчинення злочину, не є предметом даного кримінального правопорушення, оскільки відносно спірних квартир не вчинялось жодних незаконних дій, а отже вони не мають ознак речового доказу. На даний час єдиною правомірною дією, що може вчинятись відносно майна, на яке накладено арешт, є його примусова реалізація в рахунок погашення існуючого боргу, що опосередковано може свідчити про відсутність ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, та зважаючи на те, що правові підстави для накладення арешту на спірні квартири відпали, і такий захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує потреб досудового розслідування, арешт на квартири, які належать ОСОБА_5 слід скасувати, звільнивши це майно з під арешту.

Відтак, клопотання адвоката ОСОБА_3 належить задовольнити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року по справі № 932/6553/21, провадження № 1-кс/932/3512/21 на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження, скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року по справі № 932/6553/21, провадження № 1-кс/932/3515/21 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони розпорядження, скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року по справі № 932/6553/21, провадження № 1-кс/932/3514/21 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом заборони розпорядження, скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року по справі № 932/6553/21, провадження № 1-кс/932/3513/21 на 1/10 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом заборони розпорядження, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ