ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4535/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/149/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 001665 від 26 листопада 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року,
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Непоротове Сокирянського району Чернівецької області, українця, із середньою технічною освітою, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год.00 хв по 07 год.00 хв.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
- утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;
- здати органу досудового розслідування на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за кордон України.
Встановлено строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 29 червня 2022 року.

Як слідує з матеріалів провадження, групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001665 від 26 листопада 2021 року року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 листопада 2021 року близько 22 год. 20 хв. екіпажем «Юпітер 0151» у складі командира роти № 2 батальйону УПП в Тернопільській області ОСОБА_9 та т.в.о. командира взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Тернопільській області ОСОБА_10 було отримано повідомлення про те, що екіпажу «Юпітер 0202» у складі поліцейського ОСОБА_11 та інспектора ОСОБА_12 , які перебували біля АЗС «WOG» по вул. 15 Квітня, 2 а, в м. Тернополі, потрібна допомога.
По прибуттю на службовому автомобілі «MitsubishiOutlander», н.з. НОМЕР_1 , за вказаною адресою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було встановлено, що поліцейські екіпажу «Юпітер 0202» здійснювали оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП стосовно громадянина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім останнього на місці події перебували ще двоє осіб чоловічої статі, які перешкоджали поліцейським екіпажу «Юпітер 0202» складати протокол стосовно ОСОБА_13 за фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
В подальшому, працівники патрульної поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились у форменому одязі (однострій поліцейських), підійшли до вказаних осіб, представились, пред`явили їм службові посвідчення та попросили показати документи, що посвідчують особу, на що один з них ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпочав вчиняти дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Надалі, працівниками патрульної поліції було повторно пред`явлено вимогу ОСОБА_7 показати документи та припинити правопорушення, а також роз`яснено, що у разі відмови його буде затримано та доставлено до відділу поліції.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 ніяк не реагував на законні вимоги поліцейських щодо пред`явлення документів та припинення правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_10 згідно з ст.ст. 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» було прийнято рішення про застосування до нього фізичної сили та спеціальних засобів (кайданок).
Після цього, о 22 год. 36 хв. 25 листопада 2021 року ОСОБА_7 , проігнорувавши законні вимоги працівників поліції щодо пред`явлення документів та припинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, здійснив активний опір працівникам патрульної поліції, які виконували свої службові обов`язки, а саме під час затримання в порядку ст. 260 КУпАП наніс т.в.о. командира взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Тернопільській області ОСОБА_10 один удар ногою в область грудної клітки.
26 березня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто у опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ним ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2022 року відносно ОСОБА_7 є необґрунтованою та підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що всупереч вимог ст.178 КПК України, вирішуючи питання про застоування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим суддею місцевого суду не враховано, що підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, за яке встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років, а також наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Також, звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_7 понад 20 (двадцять) днів переховувався від органу досудового розслідування, не має місця реєстрації та постійного місця проживання на території Тернопільської області, що є достатніми підставами для підтвердження існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.
Одночасно, наголошує на наявність інших ризиків, передбачених ч.1 ст.178 КПК України, яким суд, на думку апелянта, не дав належної оцінки.
Вважає, що інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та обсягу пред`явленої йому підозри.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Колегія суддів, як і слідчий суддя суду першої інстанції, погоджується з доводами прокурора щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_7 та наявності ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Проте, обираючи запобіжний захід, суд повинен також врахувати, що відповідно до ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Окрім того, згідно приписів ст.194 КПК України, обов`язковою умовою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність достатніх доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як слідує зі змісту судового рішення, що оскаржується прокурором, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходив з того, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Колегія суддів вважає, що, розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.
Про це свідчать докази зібрані органом двопудового розслідування та досліджені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею, сукупність яких об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином і хоча й не є достатніми, щоб забезпечити засудження, але виправдовують подальше розслідування у даному кримінальному провадженні.
Також, слідчим суддею зроблено детальний аналіз ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотання та прокурор у судовому засіданні, виходячи з якого обґрунтовано мотивував своє рішення, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. що виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Мотиви, наведенні слідчим суддею на обґрунтування своїх висновків щодо оцінки ризиків зазначених слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу є належним чином аргументовані і сумніві у колегії суддів не викликають.
Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , слідчим суддею враховано також особу підозрюваного, який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, наявність у нього соціальних зв`язків.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що в матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та встановлених у судовому засіданні і ця обставина, передбачена п.3 ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не доведена.
В такому випадку, суд, відповідно до вимог ч.2 ст.194 КПК України, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Водночас, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, що має місце в даному випадку, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя, розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 правильно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України ухвалив рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання прокурор, не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді