Справа № 484/1337/22
Провадження № 1-КП/484/234/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000117 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, батька однієї малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 19.09.2013 року Новоодеським РС УДМС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , проходив військову службу за контрактом на посаді водія електрика 3 радіолокаційної станції 2 радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_3 у військовому званні солдат, в даний час звільнений з військової служби, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 року ОСОБА_6 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову строкову службу та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_3 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 01.04.2021 року № 61-РС прийнято рішення про укладення із ОСОБА_6 контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, присвоєно військове звання солдат та призначено його на посаду водія-електрика радіолокаційної станції радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_3 . Цього ж дня ОСОБА_6 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 строком на три роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 01.04.2021 року № 67 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія електрика 3 радіолокаційної станції 2 радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_3 , визначено таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».

Згідно положень п.1 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу, є день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Відтак, з 31.03.2021 року, тобто з моменту направлення ОСОБА_6 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтею 1 Закону «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п.1,3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_6 було повідомлено і до часу нез`явлення вчасно на службу він дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 37, 40, 49, 127, 128, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_6 як військовослужбовець був зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог зазначених нормативно-правових актів ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 30.12.2021 року о 08.00 годині, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді водія-електрика 3 радіолокаційної станції 2 радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_3 , діючи умисно, всупереч вказаних вище вимог закону, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, незаконно, без дозволу командування, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на військову службу у військову частину НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , не повідомляв органам військового управління та правоохоронним органам про себе як про військовослужбовця, на службу до військової частини не з`являвся, а перебував поза межами військової частини, де проводив час на власний розсуд до 10.00 години 10.05.2022 року, коли добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві, та заявив про себе.

Таким чином солдат ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював і пояснив, що дійсно проходив військову службу за контрактом, але дружина була проти того, що його нема вдома, тому коли приїхав на вихідні, вирішив залишитися вдома і не повертатися на службу. Заяву про звільнення не писав. У травні з`явився і повідомив про себе, але не має наміру зараз служити, тому що доглядає за бабусею, якій 82 роки і більше нема кому надати їй допомогу. У скоєному розкаявся.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами: контрактом про проходження військової служби від 01.04.2021 року, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 01.04.2021 року № 67, згідно якого ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду; наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 61-РС від 01.04.2021 року про прийняття ОСОБА_6 на військову службу; рапортом т.в.о. командира дивізіону про те, що солдат ОСОБА_6 відсутній на службі 30.12.2021 року; наказом командира № 1670 від 30.12.2021 року про призначення службового розслідування з приводу самовільного залишення солдатом військової служби; актом службового розслідування; наказом № 44 від 11.01.2022 року про оголошення результатів службового розслідування.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину доведена. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 407 ч.4 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, за місцем служби характеризується посередньо.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, молодий вік.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд вважає недоцільним, оскільки ОСОБА_6 не засуджується до реального відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: