Справа № 452/1158/22
Провадження № 1-кп/452/251/2022
ВИРОК
іменем України
24 червня 2022 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000152 від 03.04.2022р. про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волосянка Великоберезнянського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 ; українця, громадянина України; із середньою освітою, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_7 , одруженого; раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 2 квітня 2022 року о 09.30год в м. Самбір по вул. Івана Франка, 36, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 308D» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги Р. 1 п. п. 1.5, 1.7, 1.10; Р. 2 п. 2.3б), д); Р. 10 п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед початком руху заднім ходом на тротуарі не переконався у його безпечності та не звернувся за допомогою до інших осіб, рухаючись тротуаром заднім ходом здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка знаходилась позаду автомобіля, внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент його спричинення та 04.04.2022р. померла в КНП СМР «Самбірська ЦРЛ».

Судом проаналізовано показання обвинуваченого із позиціями захисника, потерпілого та прокурора, представлені докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту як особа, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 ; кваліфікація дій за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся та показав про обставини вчиненого злочину; просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки офіційно працює водієм, посвідчення водія йому потрібне як для роботи так і для побутових питань, оскільки його дружина є особою з інвалідністю та потребує доїзди в медичні заклади, що в тому числі вбачається із доданої довідки від ФОП ОСОБА_7 та довідки МСЕК; однаково суду ствердив потерпілий ОСОБА_4 , котрий просив обвинуваченого суворо не карати і в рамках закону, стосовно питання не позбавляти особу права керування транспортними засобами покладався на рішення суду.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини його винність в інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена сукупністю зібраних доказів у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи раніше наведене та наявні дані матеріалів кримінального провадження, суд переконаний у доведенні вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. За ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Тому, призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого; також судом узято до уваги особу винного, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість, відшкодував заподіяну шкоду; його характеристику, сімейне становище, обставини вчинення кримінального правопорушення. Із урахуванням цього слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому, чи для переходу до іншого більш м`якого, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України за вчинене, - не встановлено як і підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_5 згідно довідки Інформаційного Центру раніше не судимий; згідно наявних характеристик позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи; згідно довідки від №7 від 08.06.2022р. працює водієм хлібовоза у ФОП ОСОБА_7 .

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку; обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Згідно до п. п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_5 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, позицій потерпілого про обрання несуворого покарання із застосуванням ст. 75 КК України та аналогічно прокурора про обрання такого покарання у межах закону; із урахуванням поведінки особи до і після вчинення злочину, вимоги закону, - із урахуванням всіх обставин справи суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на відповідний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки на переконання суду порушення Правил особою було грубим і в даних правовідносинах суд не погоджується із потребою задоволення клопотання захисника обвинуваченого; разом з тим слід звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - що є тотожним позиції сторін кримінального провадження, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільного позову у встановленому законом порядку не заявлено, - як встановлено судом обвинувачений із потерпілим добровільно вирішили це питання; питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України; витрати на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченого у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1(один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1(один) рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.04.2022р. на автомобіль «Mercedes Benz 308D» та дві частини пряжки (шпильки для волосся) - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes Benz 308D» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_9 , який поміщено на арешт майданчик ФОП « ОСОБА_10 », що за адресою: с. Рудня Самбірського району Львівської області повернути володільцю; дві частини пряжки (шпильки для волосся), які запаковано в спецпакет «Національна поліція України» №SUD 1025516 знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_5 у дохід держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні №0000152 від 03.04.2022р. на суму 5148,6(п`ять тисяч сто сорок вісім грн. 60коп.) гривні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору; роз`яснити, що інші учасники також вправі отримати копію судового рішення.

Суддя