УХВАЛА
іменем україни

13 липня 2022 року
м. Київ

справа № 757/34369/20-к
провадження № 51-2226ск21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 наухвалу Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 з доповненнями адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 3 травня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 3 травня 2022 року задоволено клопотання сторони кримінального провадження № 0003538 від 7 листопада 2017 року слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003538 від 7 листопада

2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України (в редакції від 1 вересня 2001 року) та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо останнього.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись із вищевказаною ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 з доповненнями адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 3 травня 2022 року по справі

№ 757/343/20, оскільки їх було подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 приділяючи значну увагу аналізу незаконності, на його думку, ухвали слідчого судді просить скасувати ухвалу апеляційного суду, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з порушенням основоположних та фундаментальних приписів кримінального процесуального законодавства, а саме: пунктів 1, 2, 3, 17 ч. 1 ст. 7; частин 1, 5, 6 ст. 9 та ч. 1 ст. 10 КПК.

Зокрема, захисник посилається, що згідно норм ст. 7, ч. 6 ст. 9, частин 1, 2 ст. 24, ст. 309 КПК гарантовано доступ до правосуддя, крім цього це гарантується статтями 55 та 129 Конституції України.

Вказує, що відсутність ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування у вичерпному переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбаченому ст. 309 КПК не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 цього Кодексу. Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому засіданні. Дотримання вказаних засад є гарантією реалізації права на доступ до правосуддя та підставою для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, як такої, що постановлена без дотримання приписів ст. 370 КПК щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надану копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

захисника ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

За правовою позицією Конституційного Суду України (Рішення від 8 квітня 2015 року

№ 3-рп/2015), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені законодавцем у змісті статей 309, 392 КПК.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. У зв`язку з цим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі

№ 494/6/18).

У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) і від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)».

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, застосування застави, арешту майна, тимчасового доступу до деяких речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК, про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії судового рішення, адвокати

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подали апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді, якою задоволено клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні

№ 0003538 відносно ОСОБА_5 , тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК.

Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексу правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою апелянта.

Вказане узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду (див., наприклад, ухвали Верховного Суду від 09 грудня 2019 року (провадження № 51-6124ск19), від

28 січня 2020 року (провадження № 51-2991ск19), від 14 вересня 2021 року (провадження № 51-4452ск21).

Судова практика передбачає можливість оскарження рішення слідчого судді, якого немає у вичерпному переліку, зазначеному в ст. 309 КПК, лише у випадку якщо слідчим суддею постановлено ухвалу, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами. У цьому разі суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК, які його гарантують (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 (провадження № 13-19кс18), № 243/6674/17-к (провадження

№ 13-16cво18).

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від

31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19 (провадження № 51-3335кмо20) зазначено, що серед усіх рішень слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК у межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, слід виокремлювати дві групи рішень: ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК); ухвалені в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Під час вирішення питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, слід виходити насамперед із сутнісного критерію, визначально закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

Так, ухвала слідчого судді про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідуванняне підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, доводи ОСОБА_4 щодо порушень, допущених слідчим суддею місцевого суду не є предметом касаційного розгляду згідно приписів статей 310, 424 КПК.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3