Дата документу 08.07.2022 Справа № 554/3031/22
Провадження № 1-і/554/155/22
У Х В А Л А

08 липня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000283 від 17 березня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

До провадження Октябрського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000283 від 17 березня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що 16 березня 2022 року, о 15 годині, обвинувачений ОСОБА_5 , перебував в стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання в АДРЕСА_1 разом зі своїм братом ОСОБА_6 . Під час перебування в приміщенні вказаної квартири, на ґрунті побутового конфлікту, що раптово виник, ОСОБА_5 , діючи умисно, з достатньою силою, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар клинком кухонного ножа в грудну клітину в ділянку серця зліва.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/892-С/22 від 04 квітня 2022 року у ОСОБА_6 встановлено колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням серця.

Встановлено, що причиною смерті ОСОБА_6 стало колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням серця, яке ускладнилося накопиченням крові у порожнині осердя та його тампонадою.

Таким чином, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні прокурор оголосив вищезазначене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу на цей час не зникли та не зменшилися. Крім того, зазначив, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого його правопорушення є обґрунтованою. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, спосіб його скоєння, особу обвинуваченого, його поведінку як до, так і під час скоєння злочинів та вважав, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу є всі підстави, що він може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора вважаючи його необґрунтованим, а ризики ним не доведеними, у зв`язку з чим просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з ізоляцією останнього від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відносно ОСОБА_5 постановою керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова у порядку п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був востаннє продовжений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2022 року строком до 11 липня 2022 року, у зв`язку з чим на цей час виникла необхідність у вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Зокрема, необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недорканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обгрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою можу бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої поваги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, на теперішній час судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває, свідки та потерпіла в кримінальному провадженні не допитані, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами прокурора про можливість впливу обвинуваченого на цих осіб, у зв`язку з чим вони можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань, а також щодо наявності ризику ухилення обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за вчинене.

Крім того, суд враховує доводи прокурора щодо характеристики особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який є не одруженим, не працевлаштованим та не має родини, що свідчить про відсутність в нього сталих соціальних зв`язків. Крім того, зловживає алкогольними напоями та веде спосіб життя, який не відповідає загальноприйнятим стандартам здорового способу життя, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, врахавуючи також той факт, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення він вчинив сааме в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, судом досліджувалася можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до клопотання захисника, однак в судовому засіданні не встанволено достітніх стримуючих факторів, які б забезпечили належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Так, особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі;особиста порука є не можливою, оскільки на адресу суду не надходили письмові звернення осіб, які б поручалися за ОСОБА_5 ; застава є не можливою, оскільки на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини; домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з мотивів, наведених прокурором, зважаючи при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, продовжують існувати й на цей час, так як сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, на думку суду, не міг змінити його настільки, що зникла суспільна небезпечність вчинених діянь і особи обвинуваченого або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 вересня 2022 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Повний текст ухвали складено та оголошено 08 липня 2022 року о 16 годині.

Суддя ОСОБА_7