Справа № 385/449/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайвороні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 29.01.2022 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області, українки, громадянки України, із неповною середньою освітою, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_3
та її захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

28.01.2022 року, близько 10:00 год., на межі домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , в ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на грунті тривалих неприязних відносин виник конфлікт із ОСОБА_6 , у ході якого у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілому ОСОБА_6 . Невідкладно реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи на відстані близько шести метрів від потерпілого та тримаючи у правій руці сокиру, з прикладанням значної сили кинула по потерпілому ОСОБА_6 вказаною сокирою, спричинивши останньому тілесні ушкодження. Вважаючи свої дії достатніми для досягнення злочинного умислу, свої протиправні дії ОСОБА_3 припинила самостійно. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозгової травми, струсу головного мозку та забійної рани потиличної ділянки голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 16 від 10.02.2022 року мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала себе винуватою у пред`явленому обвинуваченні, підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини. У вчиненому щиро розкаялася, неодноразово в судовому засіданні просила пробачення у потерпілого, просила суворо її не карати, призначивши їй покарання у виді штрафу, вказавши, що повністю усвідомила протиправність своїх дій. Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, то такий визнала частково. Пояснила, що згідна понести майнові витрати на лікування, заявлені в позові, визнавши їх обґрунтованими. Щодо заявлених позовних вимог в частині моральної шкоди в сумі 10 000 грн., то таку шкоду визнала необгрунтованою, тому щодо її задоволення поклалася на розсуд суду. Крім того, просила урахувати, що вона відноситься до людей з інвалідністю по зору третьої групи з дитинства та на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, тому позбавлена можливості сплатити моральну шкоду у заявленому розмірі.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 в судових дебатах просив призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу. Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, то такий просив задовольнити частково, відмовивши у задоволенні моральної шкоди повністю, вважаючи її необґрунтованою.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлений ним цивільний позов підтримав повністю, просив такий задовольнити та стягнути з обвинуваченої в його користь 3 003 грн. 67 коп. завданої майнової шкоди, понесеної на лікування, а також 10 000 грн. моральної шкоди. Щодо міри покарання, то просив призначити потерпілій покарання у виді обмеження волі, вважаючи, що виправлення обвинуваченої саме при такому виді покарання буде можливим.
Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, стверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду такими доказами:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 28.01.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомив поліцейський сектор реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, про обставини заподіяння ОСОБА_3 йому тілесного ушкодження сокирою в області голови 28.01.2022 року, близько 10 год., в АДРЕСА_3 , на лінії розмежування земельних ділянок (а.с. 31);

рапортом старшого інспектора СРПП відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 28.01.2022 року про отримання від жителя с. Вікнина Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_6 повідомлення про отримання ним 28.01.2022 року тілесного ушкодження в області голови (а.с. 32);

даними витягу з ЄРДР про внесення відомостей за № 0000016 від 29.01.2022 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України (а.с. 33);
даними заяви потерпілого ОСОБА_6 від 21.02.2022 року, адресованої начальнику сектору дізнання відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , в якій він просить притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступок), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України (а.с. 34);
даними витягу з ЄРДР про внесення відомостей за № 0000016 від 29.01.2022 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України (а.с. 35);
постановою начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 від 10.02.2022 року про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0000016 від 29.01.2022 року, з ч.1 ст. 125 КК України на ч.2 ст. 125 КК України (а.с. 36);
висновком судово-медичного експерта Благовіщенського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_11 № 16 від 10.02.2022 року, згідно якого на тілі ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозгової травми, струсу головного мозку, забійної рани потиличної ділянки голови; дані тілесні ушкодження відповідають вказаному в постанові прокурора від 10.02.2022 року часу, могли утворитися, як від дії тупого, твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, так і при падінні на такий з положення стоячи після приданого тілу прискорення; дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, могли утворитися внаслідок нанесення удару обухом сокири; судячи по характеру та локалізації ушкоджень на тілі ОСОБА_6 , вони не могли утворитися шляхом самоспричинення (а.с. 37-39);
протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_3 від 10.05.2022 року з фототаблицею до нього, згідно з яким в приміщенні відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області обвинувачена ОСОБА_3 розповіла про події, які мали місце 28.01.2022 року, близько 10.00 год., в с. Вікнина Голованівського району Кіровоградської області, на межі між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , та показала, яким чином нею було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.с. 40-43);
висновком судово-медичного експерта Благовіщенського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_11 № 52 від 17.05.2022 року, згідно якого тілесні ушкодження, що мали місце на тілі ОСОБА_6 , згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; тривалість лікування (більше 21 дня) при встановленні ступеня тяжкості не враховувалися, так як не підтверджено об`єктивними обставинами; тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 могли утворитися при обставинах, на які вказувала ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту за її участю 10.05.2022 року, з урахуванням відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження (а.с. 44-46);
речовими доказами: сокирою, загальною довжиною 42,5 см.; відеозаписом 0-02-05-4а18аe3369dc460dlea32918bc103185f3f8b117a8c029236a1b12b0514ea5a9_ 38ff1e18a8f77 b6e, який записано на ком пакт-диск (DVD-R) «HP, 16х, 4.7GB, 120 min» (а.с. 59-70);

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 28.01.2022 року, близько 10.00 год., вона перебувала на своєму подвір`ї, що за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час її чоловік ОСОБА_6 попрямував на межу між домоволіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та вона помітила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 біжать до домоволодіння АДРЕСА_2 . Після чого вона побачила свого чоловіка, у якого текла кров із потиличної частини голови та такий повідомив її про те, щоб вона викликала поліцію та швидку, оскільки ОСОБА_3 кинула сокирою йому у голову ззаді. Ствердила, що ОСОБА_6 лікувався у лікарні п`ять днів, після цього амбулаторно близько місця вдома. Зазначила, що після цього стан здоров`я у ОСОБА_6 значно погіршився, зокрема у нього постійно підвищується тиск, тому на даний час він продовжує своє лікування.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченої та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законом.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст. ст. 85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченою вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, а саме: спричинення потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 125 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином суд вважає доведеним факт спричинення ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, є проступком.

Обвинувачена ОСОБА_3 несудима, неодружена, непрацевлаштована, відноситься до осіб з інвалідністю по зору ІІІ групи з дитинства, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає її щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлені.

За положенням ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Ураховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначене судом покарання у виді штрафу за ч.2 ст. 125 КК України, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме поняттю та меті покарання.

Що стосується позиції потерпілого ОСОБА_6 , висловленої в судових дебатах, щодо призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, то суд зазначає, що ст. 61 КК України встановлює перешкоди щодо обрання такого виду покарання, зокрема до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. Ураховуючи, що обвинувачена має двох малолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час не досягли чотирнадцяти років, то зазначений вид покарання їй не може бути призначено.

Частиною 1 статті 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно із ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 3 003 грн. 67 коп., яку він поніс, у зв`язку з витратами на лікування (купівля медикаментів), а також просив стягнути 10 000 грн. моральної шкоди.

Щодо майнової шкоди, то таку обгрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 він змушений був понести витрати на придбання ліків в розмірі 3 003 грн. 67 коп.

Разом з тим, ураховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала цивільний позов в частині стягнення заявленої майнової шкоди, на думку суду, така майнова шкода підлягає до часткового відшкодування в сумі 2 437 грн. 67 коп., оскільки саме така сума знайшла своє підтвердження документально згідно долучених потерпілим чеків на оплату зокрема ліків.

Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість моральних страждань перенесених потерпілим у зв`язку із отриманим ушкодженням, а також майновий стан обвинуваченої та її відношення, як до вчиненого нею правопорушення, так і відношення до самого цивільного позову, який вона визнала частково, щиро розкаялася у вчиненому, неодноразово в судовому засіданні просила пробачення в потерпілого.

Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України та ст. ст. 1167, 1187 ЦК України.

Приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди обвинуваченою ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 , судом прийнято до уваги майновий стан обвинуваченої, яка на даний час непрацевлаштована, відноситься до осіб з інвалідністю по зору ІІІ групи з дитинства, має на утриманні двох малолітніх дітей та можливість нею відшкодувати завдану шкоду.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 дійсно спричинена моральна шкода, внаслідок дій обвинуваченої ОСОБА_3 було тимчасово порушено нормальні життєві зв`язки особисто його та його сім`ї, дана ситуація призвела до тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідно було затратити деякий час та зусилля на лікування, щоб повернутися до попереднього розкладу життя, в результаті дій ОСОБА_3 потерпілий отримав легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я, терпів фізичні страждання, які зумовили порушення фізичного та психоемоційного стану потерпілого, що і в подальшому впливає на ритм його життя.

А відтак, ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з обвинуваченої ОСОБА_3 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 6 000 грн., що, на думку суду, є достатнім для відшкодування заявленої шкоди.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої у даному кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) завдану майнову шкоду в розмірі 2 437 (дві тисячі чотириста тридцять сім) гривень 67 копійок та моральну шкоду в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

У решті вимог позову відмовити.

Речові докази: сокиру, загальною довжиною 42,5 см., яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_15 , залишити їй; відеозапис 0-02-05-4а18аe3369dc460dlea32918bc103185f3f8b117a8c029236a1b12b0514ea5a9_38ff1e18a8f77b6e, який записано на компакт-диск (DVD-R) «HP, 16х, 4.7GB, 120 min», залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1

Дата документу 27.05.2022