справа №176/1449/22
провадження №1-кп/176/139/22
В И Р О К
Іменем України

26 серпня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Жовті Води, на підставі обвинувального акту, що надійшов з угодою про визнання винуватості від 29 липня 2022 року, кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не маючого інвалідності зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2022 за №00000079 -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.91, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, "батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття".

Відповідно до ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Однак, будучи батьком, ОСОБА_4 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), достовірно знаючи, що відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.04.2012, який видав виконавчий лист №0414/563/2012 від 05.04.2012, зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, злісно ухилявся від встановлених вищевказаним рішенням суду коштів на утримання дитини, чим порушив право своєї дитини сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Постановою головного державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 11.10.2016 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №0414/563/2012 від 05.04.2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 неодноразово викликався до Жовтоводського міського відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для вирішення питання щодо сплати аліментів.

03.12.2019 державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державно Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області при примусовому виконанні виконавчого листа №0414/563/2012 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.01.2020 ОСОБА_4 визнаний винним у тому що станом на 01.11.2019 маючи заборгованість по аліментам, сукупний розмір якої становить 46267,80 грн. (за період з 01.02.20218 по 01.11.2019), що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, не сплачував аліменти на утримання дитини, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 183-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, яке ОСОБА_4 відбув.

Не дивлячись на це, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти та виконувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.04.2012, офіційно не працевлаштувався, з метою працевлаштування в Жовтоводську міську філію Дніпропетровського обласного центру зайнятості не звертався.

Інших заходів для виконання рішення суду не вживав, доходи від тимчасових заробітків не декларував, про джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконує, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.

Тобто, не існувало жодних обставин, які свідчили б про поважність причин чи вимушеність несплати обвинуваченим аліментів на утримання дитини, іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав.

Таким чином ОСОБА_4 , внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання своєї малолітньої дитини - сина ОСОБА_9 , що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів за період з 01.11.2019 по 14.07.2022 у розмірі на загальну суму 93 228 грн. 20 коп. (дев`яносто три тисячі двісті двадцять вісім гривень 20 копійок), що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

29 липня 2022 року, під час досудового розслідування, між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_10 , укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно зазначеної угоди, обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні і зобов`язався визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому сторони погодили призначення останньому покарання за ч. 1 ст. 164 КК України - у виді громадських робіт строком 100 годин.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладенні даної угоди отримана згода законного представника неповнолітнього потерпілого, дотримані вимоги і правила КПК та КК України, у зв`язку із чим просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в міру та вид покарання. Зауважила на розумінні обмежень при оскарженні відповідного вироку.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, в обсязі обвинувачення. Також дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, вказавши що може його відбути. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі наслідки не виконання угоди про визнання винуватості. Неодноразово наголошував на тому, що як визнав свою вину, так і підписав угоду, а наразі наполягає на її затверджені добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував, як і не надавав обіцянок не передбачених угодою. Укладання угоди відбувалось в присутності його захисника

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 , також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити підзахисному узгоджене покарання. При цьому зазначив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, без будь якого примусу чи то обіцянок та за його особистої присутності. Також вказав, що стороні захисту зрозумілі наслідки затвердження даної угоди, обмеження оскарження.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду провадження, в підготовче судове засідання не з`явилась зазначивши у наданій заяві про відсутність заперечень проти укладання угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно, як злісне ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, при цьому можливе укладення даної угоди.

Судом також встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо кримінального проступку.

Обвинувачений та його захисник погоджуються на призначення узгодженого покарання. Проти такого покарання не заперечує потерпілий.

Таким чином, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого, є правильною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.

Суспільний інтерес полягає у забезпеченні державної безпеки, конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, обороноздатності, тобто основ національної безпеки України, що забезпечує саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави.

За таких обставин є суспільний інтерес у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Суд приходить висновку, що умови угоди відповідають інтересам українського суспільства.

Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 ..

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження обвинуваченою цих обставин, дають можливість суду дійти висновку існування фактичних підстав для визнання останнім вини.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Враховуючи зазначене, а також особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, не одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, офіційно не працює, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має інвалідності, суд вважає, що покарання у воді громадських робіт строком 100 годин, яке узгоджене сторонами угоди відповідає положенням ст.ст. 50, 65-67 КК України.

За таких обставин, підстав для відмови у затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи із викладеного, суд, виконавши вимоги передбачені ст. 474 КПК України, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 29 липня 2022 року, укладеної між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_10 ..

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовувався.

Витрати за даним провадженням відсутні, як і речові докази.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 371, 373, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 липня 2022 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2022 за №00000079, укладену між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк сто годин

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА