Провадження №1-кп/337/103/2022
ЄУН №337/635/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
законного представника - ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту,учня 9-б класу Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №51,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1ст.185 КК України,суд -
В С Т А Н О В И В :
18.08.2021 р. приблизно о 18 годині 37 хвилини ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись на спортивному майданчику за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 14, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно з сумки неповнолітнього ОСОБА_7 , яка знаходилась на лавці, розташованій на території спортивного майданчика, викрав мобільний телефон «Poco X3 Pro 6/128 GB» вартістю 6789 грн 03 коп, з чохлом бампером та сім-карткою мобільного оператора «Київстар», які матеріальної цінності не представляють, після чого зник з місця події.
Продовжуючи свій протиправний умисел, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме продав вищевказаний мобільний телефон, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму6789 гривень 03 копійок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю, щиро каявся, дав показання про те, що 18.08.2021р. він, знаходячись на спортивному майданчику по вул. Хортицьке шосе, 14, викрав з сумки незнайомого хлопця, яка знаходилась на лавці, мобільний телефон «Poco X3», з чохлом та сім-карткою мобільного оператора «Київстар». Мобільний телефон він згодом продав.
Також винуватість ОСОБА_4 у інкримінованому злочині за обставинами, які викладені у вироку, повністю доведена в ході розгляду справи та підтверджується наступними письмовими доказами, які були досліджені судом в судовому засіданні:
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доказано повністю зібраними по справі доказами, достовірність та істинність, яких обвинуваченим не заперечується,що дає суду підстави кваліфікувати його дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65,103 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; конкретні обставини кримінального провадження; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому; відшкодував завданий ним матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_8 ; дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває , з 07.07.2021 року перебуває на обліку в службі (управлінні) у справах дітей як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, неповнолітній вік.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Як вбачається з досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , орган пробації вважає, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, рівень ризику вчинення в майбутньому кримінального правопорушення, визначений як середній.
Оскільки судом встановлено, що злочин вчинено ОСОБА_4 будучи неповнолітньою особою, а тому до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV загальної частини Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.
В п.10, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 зазначено, що неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих ( статті 75-78 КК України), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний тяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 105 КК України - суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Згідно із ч.1 ст. 105 КК України суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:
а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;
б) неповнолітній щиро розкаявся;
в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;
г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
При цьому, необхідно зважати, що під час постановлення вироку щодо неповнолітньої особи суд повинен суворо дотримуватися загальних засад кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, глави 29 КПК України і розділу XI Загальної частини КК України.
Стаття 105 КК України передбачена можливість звільнення неповнолітнього від покарання. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання»; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001 ст.104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визначає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального проступку, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, що визначають відповідні види покарань і їх строки, які можуть бути призначені неповнолітнім з огляду на конкретний вік неповнолітнього, суд приходить до висновку, про винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та вважає за можливе звільнити його від покарання за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 105 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 65-67, 97, 105 КК України, ст.ст.349, 368, 373-376, 497 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 звільнити від покарання за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази:мобільний телефон «Poco X3 Pro 6/128 GB», який переданий на відповідальне зберігання до камеру схову речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області-повернути власнику ОСОБА_8 ; картону коробку з-під мобільного телефону та фіскальний чек на покупку телефону - передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити за належністю власнику; DVD-диск із відеозаписом з камер спостереження спортивного майданчика, розташованого по АДРЕСА_2 , у період часу 18.08.2021 р. залишити в матеріалах кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_9 16.06.2022