Справа № 161/3979/22
Провадження № 1-кп/161/602/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 19 квітня 2022 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілих - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000010 від 19.01.2022 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Довгошиї, Млинівського району, Рівненської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм філії ТзОВ «Луцьк-молоко ПрАТ «Тернопільський молокозавод», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , 19 січня 2022 року, близько 07 години 10 хвилин, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи автомобілем марки «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у с. Сирники, Луцького району, Волинської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що в районі 138 км автодороги сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Теребляче», зі сторони м. Луцьк в напрямку м. Ковель, проявив безпечність та неуважність під час руху, при об`єктивному виявленні пішохода на нерегульованому пішохідному переході, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною вищевказаного транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , 1938 року народження, згідно висновку експерта Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз № 37 від 21 лютого 2022 року отримала наступні тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла, відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забійно-скальпованої рани потиличної ділянки голови, крововилив під м`які тканини, злам кісток основи і склепіння черепа, крововиливи під оболонки головного мозку, забій головного мозку; закрита тупа хребетно-спинномозкова травма у вигляді зламів 4 грудного хребця та між 10 та 11 грудними хребцями із забоєм спинного мозку; закрита тупа травма органів грудної клітки у вигляді множинних зламів ребер з обох сторін із ушкодженням плеври зліва, забій обох легень, крововиливи та надриви у коренях легень, крововиливи в середостіння, гемоторакс; закрита травма органів черевної порожнини та заочеревинного простору у вигляді розриву великої долі печінки, крововилив навколо підшлункової залози, крововиливи у навколониркову жирову клітковину з обох сторін, гемоперитонеум; закритий злам правої стегнової кістки, закриті злами обох кісток правої гомілки, вивих правої стопи в гомілково-ступневому суглобі; забійна рана задньої поверхні правої гомілки на межі верхньої та середньої третин, забійна рана внутрішньо-задньої поверхні правого гомілково-ступневого суглобу; садно чола, садно зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, садно по тильній поверхні лівої кисті, садно передньо-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу. Дана поєднана тупа травма тіла утворилась внаслідок наїзду автомобіля, контакту потерпілої із частинами кузова автомобіля із послідуючим відкиданням тіла на оточуюче покриття. Первинний удар транспортним засобом відбувся у задню поверхню тіла. Потерпіла під час первинного контакту з автомобілем знаходилась у вертикальному або близькому до цього положенні. Дана поєднана тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинила смерть потерпілої, тобто перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Причиною смерті ОСОБА_8 , є поєднана тупа травма тіла.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, (зі змінами та доповненнями), а саме:

- п. 2.3 Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 18.1 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Суду дав показання, що дійсно він, при обставинах місця і часу, зазначених в обвинувальному акті, керуючи автомобілем марки «ГАЗ-3302», р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3б; 12.3; 18.1 Правил дорожнього руху, допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_8 , внаслідок чого остання померла. Просив суд суворо не карати його.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт смерті ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої обвинуваченим ОСОБА_7 . Претензій до обвинуваченого не має, просив суд суворо не карати останнього.

Письмовою заявою потерпілої ОСОБА_9 стверджується факт відсутності претензій до обвинуваченого, просила суд суворо не карати останнього.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив необережний тяжкий злочин у сфері безпеки дорожнього руху, однак вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно, потерпілі, кожен зокрема, на суворому покаранні обвинуваченого не наполягають, та просили не позбавляти останнього волі, моральна шкода потерпілим відшкодована. А тому, врахувавши наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі на мінімальний строк та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

При цьому, враховуючи конкретні обставини даної справи, а саме те, що на час вчинення ДТП обвинувачений не перебував у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також особу винного ОСОБА_7 , який до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху не притягувався, його робота пов`язана із керуванням транспортним засобом, окрім того, зважаючи на думку потерпілих, які просили не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, а тому суд не призначає обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. ст.100 ч.9, 124 ч.2, 174 ч.4 КПК України суд вирішує долю речових доказів, процесуальних витрат, а також арештованого майна.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 370, 371, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

-лівий чобіт повернути за належністю потерпілим;

-автомобіль марки «ГАЗ-3302», р.н. НОМЕР_1 залишити за належністю законному володільцеві ТзОВ «Луцьк-молоко ПрАТ «Тернопільськиймолокозавод».

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №СЕ-19/103-22/612-ІТ від 02.02.2022) у сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп., судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №СЕ-19/103-22/611-ІТ від 10.02.2022) у сумі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн. 92 коп; судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №СЕ-19/103-22/797-ІТ від 15.02.2022) у сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп; а всього на загальну суму 6 178 (шість тисяч сто сімдесят вісім) гривень 32 копійки.
Арешт, накладений 24.01.2022 ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області, на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 19.01.2022 скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий