Справа № 298/1004/22
Номер провадження 1-кп/298/148/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000032 від 18 березня 2022 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, в силу ст.89 КК України не судимого,

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ужгород Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2022 року до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 18 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2022 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

1 серпня 2022 року через канцелярію суду надійшли клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів щодо ОСОБА_3 мотивовано наявністю, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків у кримінальному провадженні №0000032, зокрема, ризиків переховування від органу досудового розслідування та/або суду; знищення, схову документів, речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на інших підозрюваних, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення інших кримінальних правопорушень або ж продовження кримінального правопорушення. На думку прокурора, тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_3 , суворість передбаченого покарання, у разі визнання його винуватим, дані про особу останнього, в сукупності свідчать про те, що застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою є виправданим, та менш суворий запобіжний захід не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів щодо ОСОБА_4 мотивовано наявністю, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків у кримінальному провадженні №0000032, зокрема, ризиків переховування від органу досудового розслідування та/або суду; знищення, схову документів, речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на інших підозрюваних, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення інших кримінальних правопорушень або ж продовження кримінального правопорушення. На думку прокурора, тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , суворість передбаченого покарання, у разі визнання його винуватим, дані про особу останнього, в сукупності свідчать про те, що застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є виправданим, та менш суворий запобіжний захід не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, угод не укладено, обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження, вказавши на те, що кримінальне провадження підсудне Великоберезнянському районну суду. Крім того, зазначив, що не вбачає підстав для складання досудових доповідей відносно обвинувачених в даному кримінальному провадженні. Також просив розглянути подані ним клопотання про обрання запобіжних заходів щодо обвинувачених та прийняти відповідне рішення щодо цього, наголосивши, що клопотання про обрання запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримує в повному обсязі та наполягає на застосуванні щодо кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки лише цей запобіжний захід зможе забезпечити їхню належну процесуальну поведінку та зможе запобігти ризикам. Звернув увагу суду, що відносно ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні слідчим суддею був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який апеляційною інстанцією залишений без змін, а щодо ОСОБА_3 застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту був апеляційним судом скасований та обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з участю сторін, вказуючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зазначив про відсутність необхідності у складанні досудової доповіді щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Заперечив проти задоволення клопотання про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в такому, у зв`язку із недоведеністю, зазначених у клопотанні прокурором ризиків. Вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, саме такий запобіжний захід був обраний слідчим суддею на стадії досудового розслідування та засилений апеляційною інстанцією. Захисник піддав сумніву обґрунтованість повідомленої підозри обом фігурантам в даному кримінальному провадженні. Також висловив позицію щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , яке вважав безпідставним та необґрунтованим, просив в задоволенні такого відмовити, достатнім вважав для ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного браслету. Наголосив, що слідчим суддею місцевого суду на досудовому слідстві щодо ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який апеляційним судом скасований та обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, таке рішення апеляційного суду вважає свавільним.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні думку щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не висловив, водночас заперечив проти задоволення клопотання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в такому, у зв`язку із недоведеністю, зазначених у клопотанні прокурором ризиків. Вважає, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Наголосив, що наявність в провадженні судів інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_3 не являється безумовною підставою для обрання щодо останнього найсуворішого запобіжного заходу, ОСОБА_3 дотримується процесуальної поведінки у всіх провадженнях, остаточних рішень по таких ще не прийнято.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Щодо клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешт в нічний час доби, вказуючи на те, що має на утриманні неповнолітню дитину.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Щодо клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешт в нічний час доби. Зазначив, що процесуальних обов"язків дотримується, на всі виклики з"являється, впродовж досудового розслідування жодного разу не порушив вимоги застосованого щодо нього нічного домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Згідно з ч. ст.315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьоїстатті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 18 березня 2022 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та являлись підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено.

За підсудністю даний обвинувальний акт підлягає розгляду Великоберезнянським районним судом Закарпатської області у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження.

Перешкод для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту судом не встановлено; підстави для прийняття рішення в порядку, передбаченому п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, відсутні, як і підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України.

У даному кримінальному провадженні суд не вбачає необхідності в складанні досудових доповідей.

Вирішуючи подані прокурором клопотання про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Судом встановлено, що в провадженні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000032 від 18 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Щодо ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронний засобів контролю із забороною залишати місце проживання у період доби з 22 год. по 6 год. до 6 серпня 2022 року. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 20 липня 2022 року вказану ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2022 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Щодо ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронний засобів контролю із забороною залишати місце проживання у період доби з 22 год. по 6 год. до 6 серпня 2022 року. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 25 липня 2022 року ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2022 року щодо ОСОБА_3 скасовано, клопотання про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково, обрано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 3 серпня 2022 року включно, з визначенням розміру застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 грн.

Щодо обґрунтованості підозри, то суд констатує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, наданням засобів, вчиненого щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, і діянням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надана правова кваліфікація за вказаною частиною зазначеної статті КК України.

Суд звертає увагу, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшов до суду та вирішується питання про запобіжні заходи на етапі підготовчого судового засідання, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, при цьому докази зібрані на стадії досудового розслідування ще не досліджувалися.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 3 червня 2022 року та ОСОБА_4 6 червня 2022 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України, 27 липня 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Сторона захисту в озвучених в ході судового розгляду поясненнях посилається на необґрунтованість підозри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак доказів на спростування висунутої підозри обвинуваченим не наводить.

Перевіряючи наведені доводи сторони захисту щодо відсутності доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК, суд зазначає, що наведені в клопотаннях обставини та додані до них документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також наданий до суду обвинувальний акт від 28 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000032, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України не є вочевидь необґрунтованою.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні при обранні запобіжних заходів щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідчим суддею місцевого суду та суддями апеляційної інстанції надавалась оцінка обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких послався прокурор у клопотанні щодо ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що існує незначний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. На думку суду, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За наведеного, в ході судового розгляду клопотання знайшов своє підтвердження ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поряд з цим, суд вважає, що прокурор не довів існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на підозрюваних та свідків у цьому провадженні, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Суд зазначає, що прокурором, всупереч вимогам ст. ст.184, 199 КПК України, не подано до суду документальних доказів наявності зазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також того, що ці ризики виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. В судовому засіданні жодних доказів на підтвердження вказаних ризиків суду надано не було.

При розгляді клопотання прокурора суд також враховує, що сама тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення не може виправдовувати його ув`язнення. Поряд з цим суд також приймає до уваги засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, у нього є постійне місце проживання та місце реєстрації. Також відсутні відомості щодо порушення ним обов"язків по застосованому на досудовому слідстві відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, про що ствердила сторона обвинувачення в судовому засіданні.

Викладені обставини справи, навіть з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, на переконання суду, не дають підстав для тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, однак вважаються достатніми для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певну пору доби, з покладенням обмежень, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

На думку суду застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання існуючому ризику та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар та не суперечитиме КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується заявлених прокурором у клопотанні ризиків щодо ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Санкція відповідної частини вказаної статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Отже, очікування можливого вироку із призначеною реальною мірою покарання може мати значення. При чому, ризик переховування та втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є дані щодо неодноразового притягнення ОСОБА_3 в минулому до кримінальної відповідальності - засудження 12 березня 2004 року Перечинським районним судом за ч.1 ст.121 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі; 5 лютого 2009 року Перечинським районним судом ч.2 ст.332 КК України із застосуванням ст..69 КК України до 1 року позбавлення волі; 26 серпня 2009 року Перечинським районним судом за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ч.2 ст.262 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі/

Ці обставини є передумовами та можливістю для його втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду, а тому наявними обґрунтовані сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від правосуддя, суд вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою унеможливлення переховування останнього, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається обґрунтованим.

Також суд враховує відомості, що в інших кримінальних провадженнях обвинувачений ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України, ч.3 ст.189 КК України (кримінальне провадження №0000089 від 15.12.2020, кримінальне провадження №0000148 від 14.05.2021), що не зважаючи на принцип презумпції невинуватості, можуть свідчити про непоодинокі випадки ймовірної протиправної поведінки ОСОБА_3 . Вказане може характеризувати особу ОСОБА_3 , як таку, що схильна до дій, що суперечать закону.

Таким чином, суд погоджується також з доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_3 нового кримінального правопорушення.

Поряд з цим, суд вважає, що прокурор не довів існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на підозрюваних та свідків у цьому провадженні, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених ризиків та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , на думку суду, на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам. Жодних обставин, які б свідчили про можливість застосувати щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

Доводи сторони захисту суд оцінює критично, оскільки на переконання суду вони лише вказують на абстрактну можливість обвинуваченого ОСОБА_3 дотримуватись належної процесуальної поведінки, що спростовується встановленими в ході розгляду клопотання прокурора обставинами, що підтверджують схильність обвинуваченого до протиправної поведінки.

Враховуючи викладене, зазначені стороною захисту аргументи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені прокурором у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри, є безпідставними. Твердження захисників та обвинуваченого про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 шляхом застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не можуть бути прийняті судом, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на наявність у нього постійного місця проживання та реєстрації, неповнолітньої дитини на утриманні, того факту, що він одружений, не свідчать про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, а тому вищенаведених висновків суду не спростовують.

На переконання суду, обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Суд вважає, що обрання такого запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи - тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України, зазначеним вище ризикам, суд вважає за необхідне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому, суд враховує положення ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України . Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання прокурора слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням на обвинуваченого обов`язків.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 314, 315, 316, 372, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 18 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області на 14-у годину 00 хвилин 11 серпня 2022 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово. У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

У задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: з`являтися до прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків визначити по 30.09.2022 включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 і для забезпечення контролю в частині застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 для виконання надіслати у ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області.

Клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев"яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501; призначення платежу: застава за ОСОБА_3 у справі №298/1004/22; провадження №1-кп/298/148/22 згідно ухвали Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 2 серпня 2022 року.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності.
Термін дії ухвали про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 год. 59 хв. 30 вересня 2022 року.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та направити начальнику ДУ "Закарпатська УВП №9".

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу в частині застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду. Віншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду у частині застосування запобіжного заходу не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Суддя ОСОБА_1