Номер провадження: 11-кп/813/1341/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисник ОСОБА_8 про дослідження доказів в межах розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 03.02.2022 у кримінальному провадженні №0000806 від 30.09.2017 відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Не погодившись із вироком суду 1-ої інстанції, захисник ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду щ апеляційною скарго, в якій просить скасувати вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 03.02.2022 та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 також порушував питання про дослідження доказів, а саме висновок судової автотехнічної експертизи №17-4695, висновок судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №17- 4696/4794 від 27.04.2018, висновок судової автотехнічної експертизи №18-3236/3237 від 27.08.2018, висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 №1152-3189-2017 та диск відеозапису DVD +R «VIDEX», оскільки висновки суду 1-ох інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, водночас, прокурор та потерпіла залишили вирішення вказаного питання на розсуд суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд приймає до уваги позицію, викладену у постанові Третьої судової палати ККС ВС від 18.07.2022 по справі №698/937/13 відповідно до якої для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визнає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так і однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.
При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження. Відмова ж у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів у справі не свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.
Окрім того, судом апеляційної інстанції враховується правова позиція Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду по справі №712/2341/15-к, у відповідності до якої, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання, щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Як вбачається із вироку суду 1-ої інстанції, а також журналів судових засідань, у судовому засіданні 04.09.2019 був визначений порядок дослідження доказів, та в подальшому судом 1-ої інстанції були досліджені письмові докази (т.2, а.п. 108, 191, 210, 245-246, т.2 а.к.п.15).
Водночас, як вбачається з матеріалів провадження, суд 1-ої інстанції дослідив докази в присутності сторін, врахував всі клопотання учасників судового розгляду відносно доказів та виклав мотиви прийнятого рішення щодо їх оцінки.
Апеляційний суд зауважує, що захисником в апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційного суду не зазначено про неповноту дослідження доказів або порушення під час їх дослідження, тобто фактично доводи захисника зводяться до його незгоди з оцінкою доказів судом 1-ої інстанції.
Водночас, питання щодо неналежності доказів, зокрема висновків експертиз, на дослідженні яких наполягає захисник, підлягає вирішенню судом у нарадчій кімнаті з урахуванням пояснень учасників судового розгляду щодо їх допустимості та належності.
Отже, враховуючи, що захисником не було наведено будь-яких обґрунтувань, які б вказували та те, що докази у справі були досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 24, 350, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

установив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про повторне дослідження доказів, перелік яких наведений в апеляційній скарзі захисника, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4