Справа № 951/56/22
Справа № 1-кп/951/28/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 3 грудня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:

1 грудня 2021 року ОСОБА_4 близько 23 год. 00 хв. перебував у будинку за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , де разом із останнім розпивав алкогольні напої. В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме телевізора марки «Philips» модель «32PFL3312/10» та електрокаміну «ЭК-1» з будинку покійного ОСОБА_7 , про наявність яких йому було відомо, так як раніше проживав у останнього в будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , майно якого після смерті останнього за вказаною адресою успадкувала ОСОБА_5 ..
Реалізовуючи свій злочинний намір, у вищевказаний час, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_3 , будучи обізнаним у несправності метало-пластикового вікна будинку, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинене вікно, проник у середину будинку ОСОБА_5 , звідки таємно викрав телевізор марки «Philips» модель «32PFL3312/10» вартістю 2049, 75 гривень та електрокамін «ЭК-1» вартістю 237,50 гривень, що належить останній.
Із викраденим майном ОСОБА_4 , місце вчинення злочину покинув, маючи таким чином реальну можливість розпорядитись та користуватись викраденим майном на власний розсуд. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 , заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 2287,25 гривень.
Таким чином, своїми діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання що він дійсно проник у будинок покійного ОСОБА_7 де вчинив крадіжку телевізора та електрокаміну. У вчинену щиро розкаявся.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками судового провадження не оспорюється, є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Допитана потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила вчинене.
За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого, допитом потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст.ст.349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, те що він згідно з статтею 89 КК України раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває у комунальному некомерційному підприємстві «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради».
Відтак, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України необхідно призначити у межах, установлених у санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з цим, враховуючи фактичні обставини справи, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його щире каяття, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Крім того, судом враховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням ст.ст.75,76 КК України терміном на три роки.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , відповідно до ухвали слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 05.01.2022 року обрано у виді особистого зобов`язання.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.124 КПК України.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватиму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання і встановити йому іспитовий строк в 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь Державного бюджету України витрат на залучення експертів на загальну суму 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки.
Речовий доказ: електрообігрівач типу «Електрокамин ЕК-1» повернути потерпілій.
Вирок може бути оскаржено сторонами до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1