Справа № 309/2397/22
Провадження № 1-кс/309/391/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження: слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 , прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , користувача тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , вивчивши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000242 від 27.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000242 від 27.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.06.2022 приблизно о 08 годині в с. Ракош Хустського району Закарпатської області на напрямку 184 п/зн, 600 метрів до Державного кордону України затримано двох громадян України, уродженців Донецької області ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які намагались перетнути Державний кордон України до країн Євросоюзу за грошові кошти в сумі 2000 доларів США.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 2 ст.332 КК України, за кваліфікуючими ознаками організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб.

27.06.2022 в ході проведення огляду місця події біля транспортного мосту через р. Тиса неподалік смт. Вишково Хустського району Закарпатської області було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Фольксваген Пассат» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_10 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 . За допомогою вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 сприяв незаконному перетину кордону ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Окрім цього, 27.06.2022 о 18:40 годин, в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , затриманого у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Айфон 13 ПРО МАХ» із карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 упаковано у спеціальний пакет №INP1016478, в присутності захисника ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що вище вказані вилучені речі є речовими доказами у даному провадженні, по яким необхідно провести ряд судових експертиз, предметами вчинення злочину, відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, через що необхідно накласти на них арешт.

В судовому засідання слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 та прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити. Вважають, що наявні підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання. Ствердив, що ТЗ належить не ОСОБА_5 , а іншій особі. На думку захисника, відповідно до ст. 64-1 КПК України, з відповідним клопотанням мав звертатися прокурор, а не слідчий за погодженням з прокурором. Вважає, що не доведено, що вилучені речі є речовими доказами чи має ознаки зазначені у ч.2 ст. 167 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав свого захисника. Ствердив, що автомобіль належить його матері, яка перебуває наразі за кордоном. Вони періодично користуються даним автомобілем. Вказав, що його мама близько 2 місяців назад виїхала за кордон до Швейцарії.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Фольксваген Пассат» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Айфон 13 ПРО МАХ» із карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 - дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зберегло на собі його сліди.

Суд відхиляє доводи захисника щодо відсутності доказів того, що майно, щодо якого ставиться питання про його арешт є речовими доказами та має ознаки зазначені у ч.2 ст. 167 КПК України, оскільки до клопотання долучено відповідні докази. Зокрема згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_9 організацією незаконного перетину ним кордону України здійснювала особа на ім`я ОСОБА_11 , на автомобілі марки «Фольксваген Пассат», 2012 року, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . При цьому, після того як прикордонники їх розвернули, Славік весь час комусь телефонував і запитував куди їхати. На думку слідчого судді зазначене достатньою мірою підтверджує, що таке майно як: автомобіль марки «Фольксваген Пассат» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Айфон 13 ПРО МАХ» із карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 - дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу та має ознаки зазначені у ч.2 ст. 167 КПК України.

Недоречним є й посилання захисника у запереченні на клопотання щодо відсутності доказів того, що транспортний засіб перебуває у володінні ОСОБА_5 , позаяк саме ОСОБА_5 керував відповідним автомобілем до його зупинки та вилучення, маючи при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а отже в силу приписів абз. 2 пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ОСОБА_5 є належним володільцем та користувачем транспортного засобу.

З приводу посилання захисника на те, що клопотання подане неуповноваженою особою, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, в обґрунтування даних доводів захисник посилається на приписи ст. 64-1 КПК України.

Слідчий суддя констатує, що зазначена норма немає жодного відношення до поданого клопотання позаяк регулює правовий статус представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Водночас нормою, яка може мати відношення до поданого клопотання, виходячи зі змісту заперечень на нього, є стаття 64-2 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за необхідне дати оцінку щодо можливого застосування вказаної норми в аспекті даного клопотання. На думку слідчого судді частина 2 у зв`язку з частиною 1 статті 64-2 КПК є нормою дефініцією, яка визначає права одного з учасників кримінального провадження. Її завданням не є встановлення диференційованого порядку звернення із клопотанням про арешт майна в порівнянні з приписом частини 1 статті 171 КПК, за яким з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 від 28.06.2022 було погоджено прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , тобто прокурорський нагляд за змістом цього клопотання було здійснено. А отже на думку слідчого судді дане клопотання подано уповноваженою особою.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Враховуючи, що вилучене майно, відповідає критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у справі, та зважаючи на те, що із даними речовими доказами є необхідність проведення слідчих дій, то вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000242 від 27.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Фольксваген Пассат» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_10 , перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , та зберігати його на арешт майданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області в м. Хуст по вул. Івана Франка, б/н.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Айфон 13 ПРО МАХ» із карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 , які упаковано у спеціальний пакет №INP1016478 та належать ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 .

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали виготовлено 30 червня 2022 р. о 14 год. 00 хв.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1