1-в/755/13/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000082 від 21.11.2012 року,

за участю ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000082 від 21.11.2012 року.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2014 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою ОСОБА_3 , було визнано винною за ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України і призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 358 КК України -1 (один) рік обмеження волі. На підставі ст. 49 КК України, звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 4 ст. 358 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі. На підставі ст. 49 КК України, звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 4 ст. 190 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Згідно зі ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, залишено без розгляду. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 50 000 грн. моральної шкоди.

Однак, засуджена ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12.12.2019 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно і ОСОБА_3 , будучи матір`ю та спадкоємницею першої черги за законом, звернулась до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав.

У процесі перевірки нотаріусом документів на спадкове майно було виявлено арешт, накладений на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 16.11.2012 року, що перешкоджає реалізації її спадкових прав.

Так, ще на стадії досудового розслідування, з метою забезпечення цивільного позову, в тому числі в частині забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваної ОСОБА_4 , постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 16.11.2012 року було накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_4 , у тому числі на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно п. п. 12, 14 частини 1 ст. 368 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року № 4651-VI, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою суд у резолютивній частині вироку суд має вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

У вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2014 року судом не було вирішено питання щодо застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, а саме накладеного постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 16.11.2012 року арешта на майно підозрюваної ОСОБА_4 , у тому числі на 1/4 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала своє клопотання, прохала його задовольнити, оскільки при оформленні спадщини порушуються її права на майно, так як засуджена ОСОБА_4 , яка є її донькою, померла і це підтверджується свідоцтвом про смерть, зазначаючи, що шкода потерпілій ОСОБА_6 відшкодована повністю та надала для підтвердження відповідь з Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві про те, що 21.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 1кп/755/184/14, виданого 28.08.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 коштів у розмірі 50 тис. грн., виконано фактично та в повному обсязі, відповідно до квитанції, копія якої знаходиться в матеріалах виконавчого провадження.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_6 , її представник у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд клопотання повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
У розумінні діючого законодавства ОСОБА_3 є особою, що звернулася до суду з клопотанням про вирішення питання, яке безпосередньо стосується її прав чи законних інтересів, що скасування арешту.

Так, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2014 року ОСОБА_4 , яка є донькою ОСОБА_3 , було визнано винною за ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, згідно зі ст. 76 КК України. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 50 000 грн. моральної шкоди.

Однак, засуджена ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12.12.2019 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

У межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000082 від 21.11.2012 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16.11.2012 року було накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_4 , у тому числі на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення цивільного позову, у тому числі в частині забезпечення можливої конфіскації майна.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_3 , після смерті її доньки, засудженої ОСОБА_4 , відкрилася спадщина на належне їй за життя майно і ОСОБА_3 , будучи матір`ю та спадкоємницею першої черги за законом, звернулась до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав.

У процесі перевірки нотаріусом документів на спадкове майно було виявлено арешт, накладений на 1/4 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , накладений постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 16.11.2012 року, що перешкоджає реалізації її спадкових прав (копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно).

Зокрема, із долученого листа з Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві вбачається те, що 21.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 1кп/755/184/14, виданого 28.08.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 коштів у розмірі 50 тис. грн., виконано фактично та в повному обсязі, відповідно до квитанції, копія якої знаходиться в матеріалах виконавчого провадження.

Тобто, виходячи з викладеного, мета накладення арешту саме щодо забезпечення цивільного позову, у тому числі в частині забезпечення можливої конфіскації майна, відпала, так як виконавче провадження закрито у зв`язку з виконанням виконавчого листа, а додаткове покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_4 не застосовувалося.

Зокрема, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст. ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року р справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), було зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право звернутися з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000082 від 21.11.2012 року, накладеного на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16.11.2012 року, підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000082 від 21.11.2012 року задовольнити.

Арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16.11.2012 року, на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя