ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1325/22 Справа № 932/4420/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2022 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.10.2022, й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 156 000 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, які є тяжкими, особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не працює, раніше судимий, не має офіційного заробітку, та дійшов висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення є доведеними, і вважав можливим застосувати винятковий запобіжний захід, оскільки прокурором доведено, що жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти усім ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з вказаним рішення, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи вимоги скарги захисник посилається на неповноту судового розгляду та істотне порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, апелянт зазначає, що слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення посилався на докази, отримані в результаті проведення обшуку, який проведено до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та в рамках зовсім іншого провадження, що свідчить про їх недопустимість та неможливість використання як доказу у цьому провадженні. При цьому, захисник звертає увагу на те, що в ухвалі, якою надавався дозвіл на проведення цього обшуку, не було вказано тих речей, які були вилучені у підозрюваного та які, на думку апелянта, не відповідають вимогам ч. 5 ст. 234 КПК України. Більш того, зауважує, що в ході проведення цієї слідчої дії не було забезпечено присутності власника квартири, права якого обмежувалися та захисника, на участі якого наполягав ОСОБА_6 , проте незважаючи на ці обставини, слідчим суддею протиправно було задоволено клопотання слідчого. Разом з цим, апелянт вказує, що встановлені ризики, є недоведенеми, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами у цьому провадженні, які б виправдовували застосування виняткового запобіжного заходу.
Окрім того, захисник зазначає, що суд не надав належної оцінки особі підозрюваного, який є людиною соціально адаптованою - має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має 2 дорослих дітей та доглядає за своєю матір"ю похилого віку, з якою живе постійно, що свідчить про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м"якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. З огляду на ці обставини, на думку апелянта, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що СВ Дніпрвоського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001404 від 12.08.2022, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.
12.08.2022 ОСОБА_6 було затримано на місці скоєння злочину в порядку ст. 208 КПК України та 13.08.2022 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, за ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним суд вважає, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг скоїти ці злочини, враховуючи при цьому й рішення ЄСПЛ від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», де зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочинів, що інкримінуються підозрюваному за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, у виді позбавленням волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не працює, раніше судимий, не має офіційного заробітку, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення об"єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного засобу у вигляді застави.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, зокрема й домашній арешт, на доцільність якого вказує захисник, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів, та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Доводи апелянта про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має 2 дорослих дітей та доглядає за своєю матір"ю похилого віку, не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого об"єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами його належної процесуальної поведінки.
Разом з тим, суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу недопустимості доказів, якими обґрунтовуються підозра, є передчасними, оскільки на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, який є необхідний та достатній, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення суду законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4