Справа № 446/1106/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка -Бузька матеріали кримінального провадження № 0000066 від 07.06.2022 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Став, Кам`янка -Бузького району,Львівської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого
- вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.11.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
06 червня 2022 року, о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , розуміючи, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» на території України введено воєнний стан, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Шевченка у м. Кам`янка-Бузька Львівської області побачив, що поблизу магазину «Продукти з Європи» знаходиться не прикріплений та без нагляду велосипед, який він вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 цього ж дня о 18.55 год, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та використовуючи умови воєнного стану, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, повторно, таємно викрав велосипед іноземного виробництва, моделі «Classic» сіро-білого кольору вартістю 2666,67 гривень, що належить ОСОБА_6 , та знаходився біля магазину продуктів «Продукти з Європи» по вул. Шевченка, 37д в м. Кам`янка-Бузька Львівського району Львівської області. Після чого ОСОБА_3 на вказаному велосипеді залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим заподіяв потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 2666 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно та в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся у вчиненому, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Зокрема вказав, що в цей день, тобто 06.06.2022 близько 18.00 год. він зайшов до своєї дружини на роботу, придбав там пляшку горілки та пляшку вина та разом із дружиною та своїм знайомим розпили спиртне у парку. Після цього він пішов у магазин для того щоб придбати сигарети, однак сигарет не було тому він вийшовши із магазину взяв велосипед який стояв біля входу та поїхав на ньому в інший магазин, коли повернувся то його вже очікували працівники поліції разом із потерпілою. Велосипед він повернув, потерпіла жодних претензій до нього не має. Просить суворо не карати.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій розгляд справи просить проводити за її відсутності, не має жодних претензій до обвинуваченого при обранні міри покарання покладається на думку суду, однак просить його суворо не карати.
Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор та захисник в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно в умовах воєнного стану доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття .
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи позицію сторони обвинувачення та думки потерпілої щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що злочин вчинений ОСОБА_3 згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, а також обставини, які пом`якшують та обтяжуть покарання, раніше притягався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе.
Суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. З урахуванням вмотивованих обставин, а також з`ясування повних і всебічних відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 його віку, стан здоров`я, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння; його умови життя суд приходить до виваженого та обґрунтованого висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за вчинений злочини покарання у виді позбавлення волі на певний строк за ч. 4 ст. 185 КК України.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.
Судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 22.11.2021 р. ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням 2 років іспитового строку. З обставин даної справи видно, що дане, нове, кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив 06 червня 2022 відповідно, тобто під час іспитового строку.
Відповідно до ч. 3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Також відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.
З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що нове кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 в період іспитового строку, визначеного йому вироком Личаківського районного суду м.Львова від 22.11.2021 р., остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 22.11.2021 року. При цьому, суд враховує вимоги ч. 4 ст.71 КК України, згідно яких остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за необхідне продовжити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.349, 370,371,374 КПК України суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.11.2021 року, визначивши остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 27.06.2022 року.
Обраний запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.
Речові докази: - велосипед моделі «Classic» сіро-білого кольору, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити потерпілій; DVD-диск на якому зафіксована подія вчинення кримінального правопорушення 06.06.2022, що за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 11.06.2022 долучено до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/114-22/9391-ТВ від 29.06.2022 -943,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/114-22/9390-Д від 16.06.2021 -755,12 грн.
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1