Справа № 545/4345/22
Провадження № 1-кс/545/439/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
слідчого судді - - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
слідчої - ОСОБА_4
підозрюваної - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава в режимі відеоконференції з ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Липці, Харківського району, Харківської області, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою - професійною освітою, до 24.02.2022року працювала за трудовим договором, не одруженій, на утриманні має малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку виховує самостійно,
у кримінальному провадженні № 0000140 від 16.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, -

в с т а н о в и в :
Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області.
20.09.2022 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання ст. слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000140 від 16.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи за місцем мешкання, на території с. Липці, Харківського району, Харківської області в умовах здійсненої окупації, у період з 24 лютого 2022 року по 11 вересня 2022 року, точної дати під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, вчинила кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України за наступних обставин.
У період з 24 лютого 2022 року збройними силами російської федерації - військовослужбовцями країни агресора, в силовому виді за допомогою військової техніки шляхом вторгнення було захоплено - окуповано АДРЕСА_1 . Для запровадження та утримання в незаконний спосіб місцевих мешканців села Липці військовослужбовці російської федерації, з метою повного контролю над захопленою територією, використовуючи силу та вогнепальну зброю на в`їздах та виїздах з території вказаного села обладнали ворожі бойові озброєні блокпости, а також ними введено спеціальний режим переміщення місцевого населення окупованою територією.
Крім цього, військовослужбовці російської федерації, перебуваючи у незаконний спосіб на території села, проводили обшуки домоволодінь місцевого населення та фактично захопили ряд будівель Липецької об`єднаної територіальної громади Харківської області.
В той час, коли 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил Російської Федерації вчинили військову агресію та вторгнення на територію України, у тому числі в с. Липці, Харківського району, Харківської області, при цьому здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе господарське та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти з метою окупації України, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про перебування збройних формувань та окупаційних військ російської федерації на території вказаного населеного пункту, за відсутності будь-якого примусу та погроз з боку військових, добровільно вступила в контакт з солдатами російської федерації - представниками збройних та воєнізованих формувань держави-агресора, запропонувавши їм матеріальні ресурси для нормальної життєдіяльності та виконання своїх незаконних дій по захопленню населеного пункту на території України. При цьому розуміючи, що підриває національну безпеку України та становить безпосередню загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності, конституційному ладу та іншим національним інтересам, тобто діяла з прямим умислом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, на вчинення умисних дій щодо надання матеріальних ресурсів військовослужбовцям держави - агресора (російської федерації), ОСОБА_5 у період з 24 лютого 2022 року по 11 вересня 2022 року, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, особисто, добровільно та з власної ініціативи, підтримуючи збройну агресію російської федерації на території України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи демонстративний та відкритий перед населенням громади села постійний зв`язок з військовими держави агресора, російської федерації, неодноразово, добровільно та безоплатно надавала матеріальні ресурси в розпорядження військовослужбовцям кожної ротації окупаційних військ російської федерації, а саме наявні у неї продукти харчування, алкогольні напої, також готувала їм їжу, прала одяг та інше.
При цьому у період окупації вказаного населеного пункту ОСОБА_5 не надавала зазначених матеріальних ресурсів місцевим мешканцям, тим самим інтереси та потреби окупантів ставила у пріоритет перед односельчанами.
Переслідуючи мету надання допомоги збройним силам російської федерації протягом окупації, ОСОБА_5 підтримувала дружні стосунки з військовими збройного формування країни-агресора, забезпечувала їх матеріальними ресурсами, у зв`язку з чим користувалась прихильністю з боку військовослужбовців російської федерації, мала привілеї перед іншими місцевими мешканцями, зокрема: безперешкодно переміщувалась по окупованій території разом з військовими.
Вказані протиправні дії ОСОБА_5 вчиняла добровільно, без застосування відносно неї або членів її родини фізичного чи психологічного впливу, а також без погроз застосування зброї військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації.
Органом досудового розслідування 19.09.2022 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України, а саме у колабораційній діяльності - передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.
Під час допиту в якості підозрюваної ОСОБА_5 визнала факт передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, надання їм можливості користуватися наявними в неї бані, продуктів харчування, що сприяло створенню даним військам умов для перебування військ на окупованій території.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 111-1 КК України повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами та іншими зібраними матеріалами в їх сукупності.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:
п.1 Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Злочин, який інкримінуються ОСОБА_5 відноситься до нетяжких, за його вчинення законом передбачено покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.
Також ризик підсилюється наявністю воєнного стану на території України, в умовах якого уникнути правоохоронців легше ніж в мирний час, особливо враховуючи той факт, що підозрювана мешкає в населеному пункті який був деокупований лише 11.09.2022, наразі там проводиться фільтрація. Окрім цього с. Липці перебуває в безпосередній близькості до кордону з російською федерацією та при відповідних обставинах, активних бойових діях, тощо у підозрюваної може уникнути фактична можливість ухилитися від кримінальної відповідальності та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема перетнути кордон території України.
п.2 Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Досудовим розслідуванням встановлено, що колабораційна діяльність, а саме передача матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора ОСОБА_5 відбувалася за її місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить її знайомій, зі слів підозрюваної її кумі. Відповідно до відповіді на доручення працівниками СБ України було встановлено факт зберігання за даною адресою та за місцем реєстрації ОСОБА_5 гуманітарної допомоги, які були отримані нею від держави агресора та можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
п.3 Незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні.
Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_5 , а саме вчиненням злочину в умовах воєнного стану та окупації військами країни агресора населеного пункту де вона мешкала. Наразі коло свідків які володіють інформацією про незаконні дії з боку підозрюваної ще встановлюється, оскільки враховуючи специфіку розташування населеного пункту, де відбувалися дані події, відсутністю зв`язку, фільтраційними заходами та заходами спрямованими на розмінуванням. В разі обрання більш м`якого запобіжного заходу підозрювана може вплинути на свідків, які за час окупації мешкали у вказаному населеному пункті та були свідками даних подій, що вони не надали інформації про її незаконну діяльність та співпрацю з військовими держави агресора, застосовуючи методи залякування та погроз.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1, п. 3 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Старша слідча СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 підтримала клопотання та прохала його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 прохала відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зазначивши, що вона вину визнає повністю та не ухилялася від слідства.
Дослідивши клопотання та матеріали справи в межах заявленого клопотання судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу, згідно з п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що нею скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 111-1 КК України з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від слідства та суду на території України чи виїхати за її межі, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст.22 КПК України (п. 1 ст.177 КПК України).
Крім того, зважаючи на те, що причетність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується у тому числі й показаннями свідків, які особисто їй відомі, і перебуваючи на волі підозрювана буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини в кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України).
Також, враховуючи характер та обставини правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваної, яка не працює, а відповідно і не має джерел для забезпечення нормальної життєдіяльності, що у сукупності вказує на підвищену суспільну небезпеку її особи, тому ОСОБА_5 може, незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності, вчинити новий злочин, а тому наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні не тяжкого злочину (ч. 4 ст. 111-1 КК України), що карається штрафом до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, не працює, не має постійних та законних джерел доходів, враховуючи, що свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
При цьому інших об`єктивних даних щодо спростування характеристики особи підозрюваної ОСОБА_5 суду не представлено.
Згідно п.3 ч.2ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Враховуючи встановлені обставини і ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про необхідність обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та об`єктивну неможливість застосування відносно підозрюваної більш м`яких видів запобіжного заходу, що передбачені ч.1 ст.176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам, а тому клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною сьомою ст.182 КПК України встановлено, що у випадках, передбачених частинами 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно вимог п.1 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду зокрема на те, що ОСОБА_5 має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку виховує самостійно суд вважає за необхідне визначити альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави а тому в цій частині клопотання прокурора про не визначення розміру застави не підлягає до задоволення .

Тому, беручи до уваги вище зазначене та з врахуванням суспільної небезпечності кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , також те, що підозрювана раніше не судима, має малолітню дитину, яку виховує самостійно, інкримінований злочин не тяжкий, суд вважає необхідним визначити підозрюваній максимальний розмір застави передбаченої за нетяжкий злочин та визначити її у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн. (20х2481 грн.)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 331 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою тривалістю 60 діб, а саме: з 21 вересня 2022 року до 19 листопада 2022 року включно.
Взяти ОСОБА_5 під варту негайно.
Встановити ОСОБА_5 суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620,00 грн., яку можливо внести на депозитний рахунок отримувача № UA0015950, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу - запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава.
Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.
Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Для тримання під вартою підозрювану ОСОБА_5 направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваній негайно після її проголошення.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1