Справа №589/4948/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/146/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 30.01.2009 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 357, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 12.09.2013 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2020 року, в частині призначення покарання, просив змінити та замість 1 року 6 місяців обмеження волі призначити йому 1 рік обмеження волі.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його прибуття до установи відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений вказував про суворість призначеного йому покарання, просив врахувати, що вину у скоєному він визнав, щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочину, намагався відшкодувати шкоду потерпілим та має на утриманні пристарілих батьків і малолітню дитину, яка потребує дорогого лікування, останнє з яких і стало причиною для вчиення ним кримінальних правопорушень.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції на початку травня 2018 року ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужими грошима шляхом обману, діючи повторно, в мережі Інтернет на сайті «olx.ua» створив обліковий запис з іменем користувача « ОСОБА_8 ». За допомогою створеного облікового запису ОСОБА_7 на сайті «olx.ua» розмістив оголошення про продаж автомобіля «Opel Vectra», якого у нього насправді не було, та зображення і опис якого він знайшов в мережі Інтернет, а також в даному оголошенні зазначив номер мобільного телефону оператора «Київстар», яким користувався на час розміщення оголошення НОМЕР_1 . Після розміщення оголошення ОСОБА_7 на вищевказаний номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_9 з номера НОМЕР_2 , який висловив бажання придбати зазначений в оголошені автомобіль, однак з умовою, що зможе його перед придбанням подивитись. ОСОБА_7 не маючи насправді автомобілю, який би він міг продати, розуміючи, що обманює ОСОБА_9 , домовився з останнім, що для огляду автомобіля він приїде на ньому з м. Ковель Волинської області до м. Дружківка Донецької області, за умови, що ОСОБА_9 оплатить дорогу, а саме суму коштів в розмірі 2700 грн., яка буде витрачена на паливо, та маючи умисел на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_9 , запропонував останньому внести на банківську картку вартість палива в сумі 2700 грн. на що той погодився.

При цьому, ОСОБА_7 для виконання задуманого, під надуманим приводом узяв банківську картку «Приватбанку» у свого знайомого ОСОБА_10 , який в свою чергу отримав її у користування у ОСОБА_11 . Після цього, маючи у своєму розпорядженні банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_11 , повідомив її номер ОСОБА_9

10.05.2018 року о 13:52 год. ОСОБА_9 , виконуючи свою частину домовленості із ОСОБА_7 , вніс на банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_3 видану на ім`я ОСОБА_11 гроші в сумі 2686,50 грн., без урахування комісії, про що повідомив ОСОБА_7 , після чого останній розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Крім того, на початку травня 2018 року, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужими грошима шляхом обману, діючи повторно, в мережі Інтернет на сайті «olx.ua» створив обліковий запис з іменем користувача « ОСОБА_8 ». За допомогою створеного облікового запису ОСОБА_7 на сайті «olx.ua» розмістив оголошення про продаж автомобіля «Daewoo Lanos», якого у нього насправді не було, та зображення і опис якого він знайшов в мережі Інтернет, а також в даному оголошенні зазначив номер мобільного телефону оператора «Київстар», яким користувався на час розміщення оголошення НОМЕР_4 . Після розміщення оголошення ОСОБА_7 на вищевказаний номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_12 з номеру НОМЕР_5 , який висловив бажання придбати зазначений в оголошені автомобіль, однак з умовою, що зможе його перед придбанням подивитись. ОСОБА_7 , не маючи насправді автомобілю, який би він міг продати, розуміючи, що обманює ОСОБА_9 , домовився з останнім, що для огляду автомобіля він приїде на ньому з м. Ковель Волинської області до м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, за умови, що ОСОБА_12 оплатить дорогу, а саме суму коштів в розмірі 1400 грн., яка буде витрачена на паливо, та маючи умисел на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_12 , запропонував останньому внести на банківську картку вартість палива в сумі 1400 грн. на що той погодився.

При цьому, ОСОБА_7 для виконання задуманого, під надуманим приводом узяв банківську картку «Приватбанку» у свого знайомого ОСОБА_10 , який в свою чергу отримав її у користування у ОСОБА_11 . Після цього, маючи у своєму розпорядженні банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_11 , повідомив її номер ОСОБА_12 12.05.2018 року об 11:36 год. ОСОБА_12 , виконуючи свою частину домовленості із ОСОБА_7 , вніс на банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_11 , гроші в сумі 1400 грн., без урахування комісії, про що повідомив ОСОБА_7 , після чого останній розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Крім того, на початку травня 2018 року ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужими грошима шляхом обману, діючи повторно, в мережі Інтернет на сайті «olx.ua» створив обліковий запис з іменем користувача « ОСОБА_8 ». За допомогою створеного облікового запису ОСОБА_7 на сайті «olx.ua» розмістив оголошення про продаж автомобіля «Opel Vectra», якого у нього насправді не було, та зображення і опис якого він знайшов в мережі Інтернет, а також в даному оголошенні зазначив номер мобільного телефону оператора «Київстар», яким користувався на час розміщення оголошення НОМЕР_6 . Після розміщення оголошення ОСОБА_7 на вищевказаний номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_13 з номеру НОМЕР_7 , який висловив бажання придбати зазначений в оголошені автомобіль, однак з умовою, що зможе його перед продажем подивитись. ОСОБА_7 , не маючи насправді автомобілю, який би він міг продати, розуміючи, що обманює ОСОБА_13 , домовився з останнім, що для огляду автомобіля він приїде на ньому з м. Ковель Волинської області до м. Новомосковськ Дніпропетровської області, за умови, що ОСОБА_13 він оплатить дорогу, а саме суму коштів в розмірі 2700 грн., яка буде витрачена на паливо, та маючи умисел на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_13 , запропонував останньому внести на банківську картку вартість палива в сумі 2700 грн. на що той погодився.

При цьому, ОСОБА_7 для виконання задуманого, під надуманим приводом узяв банківську картку «Приватбанку» у свого знайомого ОСОБА_10 , який в свою чергу отримав її у користування у ОСОБА_11 . Після цього, маючи у своєму розпорядженні банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_11 , повідомив її номер ОСОБА_13 13.05.2018 року о 16:07 год. ОСОБА_13 , виконуючи свою частину домовленості із ОСОБА_7 , вніс на банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_11 , гроші в сумі 2686,50 грн., без урахування комісії, про що повідомив ОСОБА_7 , після чого останній розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Крім того, 10.06.2018 року ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужими грошима шляхом обману, діючи повторно, в мережі Інтернет на сайті «olx.ua» створив обліковий запис з іменем користувача « ОСОБА_8 ». За допомогою створеного облікового запису ОСОБА_7 на сайті «olx.ua» розмістив оголошення про продаж автомобіля «Skoda Superb», якого у нього насправді не було, та зображення і опис якого він знайшов в мережі Інтернет, а також в даному оголошенні зазначив номер мобільного телефону оператора «Київстар», яким користувався на час розміщення оголошення НОМЕР_8 . Після розміщення оголошення ОСОБА_7 на вищевказаний номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_14 з номеру НОМЕР_9 , який висловив бажання придбати зазначений в оголошені автомобіль, однак з умовою, що зможе його перед продажем подивитись. ОСОБА_7 , не маючи насправді автомобілю, який би він міг продати, розуміючи, що обманює ОСОБА_14 , домовився з останнім, що для огляду автомобіля він приїде на ньому з м. Ковель Волинської області до м. Олександрія Кіровоградської області, за умови, що ОСОБА_14 оплатить дорогу, а саме суму коштів в розмірі 2600 грн., яка буде витрачена на паливо, та маючи умисел на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_14 , запропонував останньому внести на банківську картку вартість палива в сумі 2600 грн. на що той погодився.

При цьому, ОСОБА_7 для виконання задуманого, під надуманим приводом узяв банківську картку «Приватбанку» у свого знайомого ОСОБА_15 , яка видана на ім`я його двоюрідного брата ОСОБА_16 , Після цього, маючи у своєму розпорядженні банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_16 , повідомив її номер ОСОБА_14 10.06.2018 року о 16:57 год. ОСОБА_14 , виконуючи свою частину домовленості із ОСОБА_7 , вніс на банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_10 , видану на ім`я ОСОБА_16 , гроші в сумі 2600 грн., без урахування комісії, про що повідомив ОСОБА_7 , після чого останній розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Крім того, в один із днів квітня - травня 2018 року ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужими грошима шляхом обману, діючи повторно, в мережі Інтернет на сайті «olx.ua» створив обліковий запис з іменем користувача « ОСОБА_8 ». За допомогою створеного облікового запису ОСОБА_7 на сайті «olx.ua» розмістив оголошення про продаж автомобіля «Opel Vectra В», якого у нього насправді не було, та зображення і опис якого він знайшов в мережі Інтернет, а також в даному оголошенні зазначив номер мобільного телефону оператора «Київстар», яким користувався на час розміщення оголошення НОМЕР_8 . Після розміщення оголошення ОСОБА_7 на вищевказаний номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_17 з номеру НОМЕР_11 , який висловив бажання придбати зазначений в оголошені автомобіль, однак з умовою, що зможе його перед продажем подивитись. ОСОБА_7 , не маючи насправді автомобілю, який би він міг продати, розуміючи, що обманює ОСОБА_17 , домовився з останнім, що для огляду автомобіля він приїде на ньому з м. Ковель Волинської області до м. Суми, за умови, що ОСОБА_17 оплатить дорогу, а саме суму коштів в розмірі 2500 грн., яка буде витрачена на паливо, та маючи умисел на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_17 , запропонував останньому внести на банківську картку вартість палива в сумі 2500 грн. на що той погодився.

При цьому, ОСОБА_7 для виконання задуманого, під надуманим приводом узяв банківську картку «Приватбанку» у свого знайомого ОСОБА_15 , яка видана на ім`я його двоюрідного брата ОСОБА_16 . Після цього, маючи у своєму розпорядженні банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_16 , повідомив її номер ОСОБА_17 10.06.2018 року о 19:01 год. ОСОБА_17 , виконуючи свою частину домовленості із ОСОБА_7 , вніс на банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_10 видану на ім`я ОСОБА_16 гроші в сумі 2500 грн., без урахування комісії, про що повідомив ОСОБА_7 , після чого останній розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 2686,50 грн., потерпілому ОСОБА_12 в сумі 1400 грн., потерпілому ОСОБА_13 в сумі 2686,50 грн., потерпілому ОСОБА_14 в сумі 2600 грн. та потерпілому ОСОБА_17 в сумі 2500 грн.

Про час, день та місце апеляційного розгляду даного кримінального провадження, а саме 21 лютого 2022 року на 09 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_18 були повідомлені завчасно належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, проте, в черговий раз в судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст. КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 4 статті 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Дане кримінальне провадження перебуває на розгляді в Сумському апеляційному суді з 18 січня 2021 року і з цього часу його апеляційний розгляд неодноразово відкладався з різних причин, в тому числі і у зв`язку з задоволенням клопотань обвинуваченого та його захисника.

Таким чином, з врахуванням тих обставин, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, та що як ОСОБА_7 так і його захисник, з метою дотримання розгляду справи упродовж розумного строку, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою вказаних осіб в дане судове засідання та вважає за можливе, в даному конкретному випадку, здійснити апеляційний розгляд за їх відсутності, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь головуючого-судді про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора, яка щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечувала, вважала вирок суду законним та обґрунтованим та просила залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 не оспорюються і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України також не оспорюється, тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційному перегляду і в цій частині вирок не підлягає.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому суворого покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що при призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, а саме те, що він є раніше судимою особою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність даних про його негативну характеристику за місцем проживання.

При цьому, судом було визнано обставинами, що пом`якшують покарання повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання було визнано є рецидив злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини, з якими Закон пов`язує саме призначення покарання та дійшов вірно висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, що покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і підстави для заміни такого покарання на більш мяке, як просить обвинувачений, в даному конкретному випадку відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що покарання саме у визначеному судом розмірі не можна визнати суворим, оскільки санкція ч. 2 ст. 190 КК України, в тому числі, передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років, або позбавленням волі на строк до трьох років

Що стосується доводів апелянта про те, що суд не врахував тих обставин, що вину у скоєному він визнав, щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочину, то вони не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини судом було враховані як пом`якшуючі покарання, що знайшло своє відображення в оскаржуваному вироку.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що він має на утриманні пристарілих батьків і малолітню дитину, оскільки на підтвердження вказаного матеріали даного провадження доказів не містять.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не було встановлено додаткових обставин, ща яких обвинуваченому ОСОБА_7 можливо було б призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, про що останній просив в поданій апеляційній скарзі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 не цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4