Єдиний унікальний номер судової справи 201/2056/20
Номер провадження 1-кп/201/172/2022
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та питання про проведення судового провадження у режимі відеоконференції з Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» у межах кримінального провадження кримінального провадження, відомості про яке 03 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 03 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до спливу двомісячного терміну.

Прокурор ОСОБА_3 вважав за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до шести років, а тому є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, прокурор зазначив, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані в суді. А також посилався на те, що у ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки в місці його проживання, відсутнє постійне місце роботи та джерело доходу.

Також додав, що відносно обвинуваченого до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська направлений обвинувальний акт за ч. 2 ст. 187 КК України, що свідчить про те, що ОСОБА_4 може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення з корисливих мотивів.

Таким чином, на переконання прокурора, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не втратили свою актуальність та продовжують існувати, а тому є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 залишив вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження його підзахисному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність заявлених прокурором ризиків. Зазначив, що ОСОБА_4 має постійне зареєстроване місце мешкання, за яким проживав разом із своєю родиною, останній до моменту затримання був працевлаштований та на даний час має можливість працевлаштуватися. А також зазначив, що вирок відносно ОСОБА_4 ще не ухвалений, а тому однозначно стверджувати про те, що останній схильний до вчинення злочинів, немає підстав.

За наведених ним підстав просив змінити його підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав позицію свого захисника у повному обсязі та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів до 03 березня 2020 року, який в подальшому був неодноразово продовжений.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених ним ризиків, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такі ризики, як можливі спроби обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків не зменшилися на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років, при цьому, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

При цьому, під час оцінки ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» (W. v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_4 .

Поряд із цим, оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_7 переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, які ще не допитані у суді, ступень яких є досить високою.

Разом із цим, на переконання суду, прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати ризик можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і обвинувальний акт стосовно останнього направлений до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, що, у свою чергу, може характеризувати обвинуваченого, як особу, схильну до вчинення злочинів, а, отже, дає достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватими, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поряд із цим, суд враховує наведені стороною захисту доводи про наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 постійного місця проживання, матері пенсійного віку, позитивної характеристики з місця мешкання та вірогідну можливість останнього працевлаштуватися на роботу, однак ці обставини, на переконання суду, не зменшують ступень існуючих ризиків, які визнані судом доведеними, і не можуть слугувати підставою для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі судового провадження.

Таким чином, ураховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_4 раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою закінчується 01 квітня 2022 року, вважає за доцільне продовжити тримання ОСОБА_4 під вартою строком на 60 днів до 20 травня 2022 року включно.

Також під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про проведення подальшого судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», де він утримується.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання ОСОБА_4 , просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти проведення подальшого судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», де утримується ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_6 не висловив заперечень стосовно цього питання.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, приходить до висновку, що заявлене обвинуваченою клопотання про проведення подальшого судового провадження у режимі відеоконференції підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 336 КПК України у разі необхідності вжиття заходів для забезпечення оперативності судового провадження судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

При цьому, згідно до ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до листа Командира Батальйону конвойної служби № 1 ГУНП в Дніпропетровській області у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, доставка затриманих і взятих під варту осіб буде здійснюватися у разі необхідності продовження строків тримання під вартою.

Зважаючи на лист Командира Батальйону конвойної служби № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час утримується в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» та не має можливості прибувати до приміщення суду для безпосередньої участі у судових засіданнях з розгляду даного кримінального провадження, суд, з урахуванням вимог, ст. ст. 28, 336 КПК України вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого та проводити подальше судове провадження в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» за участю обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 199, 331, 336, 369-372, 395 КПК України, суд,

постановив:

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 20 травня 2022 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, є 20 травня 2022 року включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подальше судове провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2020 року за № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України проводити у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 16 годині 00 хвилин 25 березня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1