ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1501/22 Справа № 428/36/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та заперечення на неї прокурора відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 січня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лисичанська Луганської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000121 від 10.08.2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 255-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ..
Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 27 січня 2022 року включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що не зменшилися ризики можливості підозрюваного ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в яких підозрюється, про що свідчать вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, характер та суспільна небезпека вчиненого злочину, відсутність міцних та сталих соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерела доходів, тобто його злочинні дії були спрямовані на отримання прибутку та на забезпечення свого матеріального становища.

Слідчий судді прийшов до висновку, що без продовження строку тримання під вартою, неможливо іншим чином запобігти вказаним існуючим ризикам. Застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальнені доводи осіб, які її подали.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ..
Вважає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
На думку адвоката, підозра не обґрунтована, фактичні обставини викладені в повідомлені не відповідають дійсності, а також взагалі термін як смотрящий в законодавстві відсутній, та невідомо з якого джерела прокурором було зазначено щодо ОСОБА_8 вказане посилання.
Адвокат вважає, що слідчим суддею було формально розглянуто подане слідчим клопотання, остільки ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді не є доведеними в повному обсязі та не має доказів на їх підтвердження. Окрім того, адвокат зазначив, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування або суду, ухвалою слідчого судді від 12.11.2021 року було виключено.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, остільки оскаржувана ухвала втратила свою актуальність. 14 січня 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000121 від 10.08.2020 року закінчено шляхом направлення обвинувального акту до Старобільського районного суду Луганської області.
Також, прокурором зазначено, що після внесення даної апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду, питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 розглядалось Старобільським районним судом Луганської області під час судового засідання 27.01.2022 року ОСОБА_8 та в установленому законом порядку було продовжено строк тримання під вартою.
Прокурор вважає, що вимоги в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 на теперішній час втратили свою актуальність.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
Будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання до апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 не з`явився.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, вислухавши думку прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
За змістом ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Колегія суддів враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якою, вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).
З наведеного випливає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.
Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
23.09.2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 28, ч.2 ст.255-1 КК України.
16.11.2021 року ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 40 днів, тобто до 25 грудня 2021 року, включно.
21.09.2021 року ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області строк досудового розслідування, який спливав 25.09.2021 року, продовжено до шести місяців, тобто до 25 грудня 2021 року.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 27 січня 2022 року.
Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя обґрунтовуючи оскаржувану ухвалу зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_11 злочину за ч.3 ст.28, ч.2 ст.255-1 КК, що підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: розсекреченими протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_12 від 24.03.2021 року, згідно яких встановлено факт причетності ОСОБА_8 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, оскільки останній при вчиненні злочину телефонував ОСОБА_13 ; показами свідка ОСОБА_14 , (який є працівником ДУ «Старобільский слідчий ізолятор»), який пояснив, що в установі утримується ОСОБА_8 , який є «смотрящим» за третім поверхом режимного корпусу № 2 ДУ «Старобільський слідчий ізолятор», та поширює злочинний вплив серед осіб, які утримуються в зазначеному слідчому ізоляторі, разом з ОСОБА_13 та іншими особами; показами допитаних в якості свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які надали покази аналогічні показам ОСОБА_14 ..
На переконання апеляційного суду, слід врахувати, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).
Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Таким чином, на переконання колегії суддів, у клопотання слідчого достатньо фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, та для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.3 ст.28, ч.2 ст.255-1 КК.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
В той же час аргументи сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_8 саме за ч.3 ст.28, ч.2 ст.255-1 КК на даному етапі кримінального провадження апеляційним судом не перевіряються, оскільки є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення.
Крім того, слідчий суддя визнав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Зокрема, як зазначив у своєму рішенні слідчий суддя, про існування вказаних ризиків свідчить вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним в інкримінованому злочині, характер та суспільна небезпека вчиненого злочину, відсутність міцних та сталих соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерела доходів, що свідчить про те, що його злочинні дії були спрямовані на отримання прибутку та на забезпечення свого матеріального становища.
На переконання колегії суддів, з огляду на вищенаведене слідчий суддя вірно дійшов висновків про те, що передбачені п.п. 3,5 ч.1 ст.177 КПК ризики, які раніше були встановлені під час продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати на теперішній час, а тому без продовження строку тримання під вартою неможливо іншим чином запобігти вказаним реально існуючим ризикам.
З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.
З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів, колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчувався 12.01.2022 року, однак закінчити досудове розслідування до зазначеного строку не було можливо внаслідок складності провадження, оскільки під час досудового розслідування, як зазначено в клопотанні, необхідно виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України. На теперішній час як акцентував увагу прокурор, кримінальне провадження вже направлено до суду.
Колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 ..
На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, та відсутність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.
Також, колегією суддів враховано пояснення прокурора, що досудове розслідування у кримінальному провадженні вже закінчено шляхом направлення обвинувального акта до Старобільського районного суду Луганської області.
Продовжений застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.
Прийняте рішення є обґрунтованим, вмотивованим та законним, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 січня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4