ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/216/22 Номер провадження 11-сс/814/650/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 18 травня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2021 року за №00000042, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 18 липня 2022 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Харків, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу в сумі 198 480 гривень з покладенням у разі її внесення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою;

не відлучатися з м. Харків без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, строком до 18 липня 2022 року.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість наведеного кримінального правопорушення, передбаченого за його вчинення покарання та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

При визначенні застави ОСОБА_8 у сумі 198 480 гривень слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, майновий і сімейний стан підозрюваного, зазначені ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, дійшовши висновку, що такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 18 травня 2022 року та зменшити йому розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що він не переховувався від слідства та суду, не оголошувався в розшук, має на утриманні неповнолітню дитину, зобов`язується прибувати за першою вимогою до суду та перерахувати внесену суму застави на спеціальний рахунок Збройних Сил України.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечив щодо апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У свою чергу, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ГУ НП у Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2021 року за №00000042 (а.п. 8-14).

Досудовим розслідуванням установлено, що 03 жовтня 2021 року приблизно о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно, проник у приміщення кімнати будинку побуту по АДРЕСА_2 , де віджавши дверцята сейфу, таємно викрав з нього належні ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 12 000 гривень.

18 листопада 2021 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_11 , повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (а.п. 63-65).

16 травня 2022 року прокурор ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харків з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з одночасним визначенням застави у сумі 198 480 гривень, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ризиків, визначених у п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, а також наявністю обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, слідчий суддя, задовольняючи наведене клопотання, продовжив підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України одночасно визначив йому заставу в сумі 198 480 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі її внесення.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зроблено в ньому, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, в якому він підозрюється до 6 років позбавлення волі, особу ОСОБА_8 і неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Як видно з матеріалів провадження, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання прокурора, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Не оспорюється в апеляційній скарзі й сама необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному та неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що пов`язано, зокрема з потребою: проведення та закінчення призначених судових експертиз, здійснення тимчасових доступів до речей , документів з їх вилученням у операторів мобільного зв`язку та подальшим аналізом отриманої інформації, допитів осіб про обставини розслідуваної злочинної діяльності, розсекречення процесуальних документів щодо негласних слідчих (розшукових) дій, виконання вимог ст.290 КПК України, складення обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування до нього, а також проведення інших необхідних слідчих і процесуальних дій, оперативність яких ускладнюється веденням на території м. Харків та Харківської області бойових дій.

Разом з цим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається прокурор в клопотанні та доведені ним у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя, правильно встановивши наявність ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, у обґрунтування цього ризику зайве послався на ймовірність учинення ОСОБА_8 аналогічних дій щодо експерта та спеціаліста, оскільки про можливість незаконного впливу на останньо згаданих учасників кримінального провадження не порушувалось питання в клопотанні про продовження запобіжного заходу. Однак, зазначене порушення не є істотним, не спростовує доведеність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який зі сплином часу не зменшився, та само по собі не ставить під сумнів законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, на даний час у іншому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, під час досудового розслідування оголошувався в розшук і слідчим суддею надавався дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, розлучений, має неповнолітню дитину, поряд з цим, не має міцних соціальних зв`язків, які би могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Окрім того, з огляду на факт відсутності в підозрюваного працевлаштування та даних про наявність інших законних джерел доходу, доводи апеляційної скарги щодо наявності в нього утриманця є непереконливими.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Одночасно продовживши ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив підозрюваному заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як альтернативний запобіжний захід. З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки визначений розмір застави з урахуванням обставин тяжкого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу та неналежну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, у співставленні з наявністю ряду ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшились, є справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою та здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

При цьому колегія суддів уважає за необхідне звернути увагу, що слідчий суддя, навівши належні та достатні підстави для задоволення клопотання прокурора в мотивувальній частині постановленого рішення, допустив технічну описку в його резолютивній частині, зазначивши про задоволення клопотання слідчого, а не прокурора, яким було подано клопотання про продовження запобіжного заходу. Указана описка може бути виправлена в порядку ст.379 КПК України слідчим суддею за власною ініціативою або за заявою учасника провадження чи іншої заінтересованої особи, та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ухвалила:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4