справа №176/912/22
провадження №1-кс/176/71/22
УХВАЛА
Іменем України

30 квітня 2022 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жовте П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не маючого, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз засудженого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

в рамках кримінального провадження №0000151, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000151, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно, в умовах воєнного стану, під час іспитового строку, вчинив новий корисливий злочин.

Так, 21 квітня 2022 року, приблизно о 09 годин 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, підозрюваний ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_8 . У цей час ОСОБА_5 , маючи умисел на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна, в умовах воєнного стану, з метою наживи, знаючи, що у потерпілого ОСОБА_9 на банківському рахунку наявні грошові кошти, доступ до яких можливо здійснити за допомогою додатку «Приват24», що встановлений в телефоні потерпілого,. під приводом здійснення дзвінка попросив у потерпілого його мобільний телефон «Хіаоті Мі А2», який останній вільно надав.

21 квітня 2022 року, приблизно о 09 год. 10 хв., більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 та інші особи за його злочинними діями не спостерігає, виніс мобільний телефон «Хіаоті Мі А2», який належить ОСОБА_7 з квартири, та направився до будинку АДРЕСА_3 .

21 квітня 2022 року о 09 години 53 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 використовуючи додаток «Приват24» користувачем якого є потерпілий ОСОБА_7 , який був встановлений в мобільному телефоні «Хіаоті Мі А2», що належить ОСОБА_7 , зайшовши в додаток та з банківського рахунку ОСОБА_7 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 таємно викрав грошові кошти в сумі 4050,00 гривень перевівши їх на банківський рахунок одержувача ОСОБА_10 , в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 4050,00 гривень.

28 квітня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, у кримінальному провадженні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 26 квітня 2022 року;

- протококом огляду та вилучення мобільного телефону у ОСОБА_5 від 22 квітня 2022 року;

- протоколом огляду місця події від 21 квітня 2022 року ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26 квітня 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22 квітня 2022 року;

- речовими доказами (мобільний телефон);

- копіями документів з AT КБ «ПриватБанк».

Будучи допитаним в якості підозрюваного у вчинені вказаного кримінального правопорушенні ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі та розказав обставини вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 т. 177 КПК України, які обумовлюють застосування запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування або суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, яке вчинив у період іспитового строку, за вчинення корисливого злочину, усвідомлюючи наслідки свого діяння, та можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, зважаючи на факт відсутності у останнього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, а також постійного місця роботи.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що свідок ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_7 є приятелями підозрюваного ОСОБА_5 .. Останньому відомо їх місце проживання, у зв`язку з чим, він може шляхом переконання, тиску чи залякування примусити останніх змінити свої покази, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Крім того, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово вчиняв корисливі злочини з метою наживи, не має постійного джерела доходу для існування, в період іспитового строку, який йому встановлений вироком Жовтоводського міського суду від 14 грудня 2021 року, вчинив новий умисний корисливий злочин, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою збагачення, так як враховуючи його характеризуючи дані, має високий ризик летальності.

На думку слідчого, викладені факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали клопотання за обставин викладених в ньому та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Анологічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року. Одночасно, у даному рішенні наголошується на тому, що підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Із всього вище викладеного слідує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, про яке іде мова в клопотанні підтверджується:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 26 квітня 2022 року;

- протококом огляду та вилучення мобільного телефону у ОСОБА_5 від 22 квітня 2022 року;

- протоколом огляду місця події від 21 квітня 2022 року ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26 квітня 2022 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22 квітня 2022 року;

- речовими доказами (мобільний телефон);

- копіями документів з AT КБ «ПриватБанк».

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, слідчий суддя погоджується з існування на теперішній час ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування або суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, яке вчинив у період іспитового строку, за вчинення корисливого злочину, усвідомлюючи наслідки свого діяння, та можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, зважаючи на факт відсутності у останнього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, а також постійного місця роботи.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що свідок ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_7 є приятелями підозрюваного ОСОБА_5 .. Останньому відомо їх місце проживання, у зв`язку з чим, він може шляхом переконання, тиску чи залякування примусити останніх змінити свої покази, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Крім того, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово вчиняв корисливі злочини з метою наживи, не має постійного джерела доходу для існування, в період іспитового строку, який йому встановлений вироком Жовтоводського міського суду від 14 грудня 2021 року, вчинив новий умисний корисливий злочин, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою збагачення, так як враховуючи його характеризуючи дані, має високий ризик летальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За глибоким переконанням слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування зазначеного запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного наразі не встановлено.
Зважаючи на викладене, з метою не допущення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000151, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жовте П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 28 червня 2022 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати помешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
На період застосування цілодобового домашнього арешту покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися із квартири АДРЕСА_4 , де він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за винятком необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, залежно від стадії кримінального провадження;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000151;
- не відвідувати будь-які розважальні заклади.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити до ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області для належного виконання.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області ОСОБА_11