Провадження №1-кп/127/1181/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000065 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Донецької області м. Харцизьк, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 332-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 332-1 КК України.

Враховуючи, що у обвинуваченого закінчується строк дії запобіжного заходу, прокурором подано письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, у зв`язку із спливом двохмісячного строку, зазначивши, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 обраний правильно, підстав для його зміни, скасування немає, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків та вчиняти нові злочини, а отже підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому не має, а обраний запобіжний захід є обґрунтованим.
Захисник обвинуваченого щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою заперечила, просила змінити міру запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, зазначивши, що клопотання прокурора є необґрунтоване та безпідставне, ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором недоведені. ОСОБА_4 має постійне місце проживання та на його утриманні перебувають дружина та діти, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зав`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, просив змінити на більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що має постійне місце проживання, де зареєстрований, а також хоче вступити до лав ЗСУ для захисту країни.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

З приписів ст. 315 КПК України та рішення ЄСПЛ «Чанєв проти України» вбачається обов`язок суду вирішити питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу саме в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушенн я.

З зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинувачених.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінюючи зазначене суд виходить з того, ОСОБА_4 обвинувачується, серед іншого, у вчиненні особливо тяжких злочинів, офіційно не працює, зареєстрований та проживаючий, до затримання, на території Луганської області, що наразі є територією, що непідконтрольна українській владі, у нього відсутні постійне місце проживання в м. Вінниці та Вінницькій області, соціально стримуючі фактори та міцні соціальні зв`язки, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, ОСОБА_4 може не з`являтися на виклики суду, продовжити вчинення інкримінованих злочинів або вчинити інше кримінальне правопорушення та в подальшому уникати відповідальності. Вказане доводить існування ризиків у кримінальному провадженні, визначених ст. 177 КПК України.
Враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Відтак, врахувавши, що ОСОБА_4 обвинувачується серед іншого, у вчиненні особливо тяжких злочинів, обставини кримінальних правопорушень, а саме те, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочинів проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки,відсутність у ОСОБА_4 соціально стримуючих факторів та міцних соціальних зав`язків, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Щодо клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу для проходження військової служби, суд зазначає наступне.
Так, скасування обвинуваченому запобіжного заходу можливе за умови дотримання процедури визначеної ст. 616 КПК України та за наявності підстав встановлених вказаною нормою.
Разом тим, згідно ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, ОСОБА_4 не є особою, яка підпадає під дію вищевказаної статті та можливість звільнення з-під варти за особливою процедурою на період дії воєнного стану.
Крім того, суд критично оцінює доводи обвинуваченого про відсутність ризиків у даному кримінальному провадженні у випадку зміни щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою для подальшої мобілізації.
Відтак, суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою, до суду не надходило.

Ні обвинувачений, ні його захисник не навели суду підстав для зміни або скасування запобіжного заходу, тому клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд вважає за недоцільне при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначати розмір застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 314-315, 336, 370-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Строк дії ухвали суду 60 днів до 03.09.2022 включно.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: