ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 674/502/22

Провадження № 11-кп/4820/681/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей

ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор» та Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2022 року за № 0000079 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за апеляційними скаргами його захисника адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 липня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці, Хмельницької області, українця, громадянина України, не одруженого, учня 9 класу Дунаєвецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №4, який зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання, а саме з 15 лютого 2022 року. Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2022 року та від 25.02.2022 року, - скасовано.
Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 14 лютого 2022 року близько 18 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно зі своєю знайомою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у гостях у ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою АДРЕСА_2 , де спільно розпивали спиртні напої. Під час цього між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , виник словесний конфлікт з малозначних причин. В ході даного конфлікту у ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 .

Надалі ОСОБА_6 , у цей же день та час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у коридорі квартири вище вказаного будинку, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з прикладанням сили, наніс не менше 33 ударів кулаками обох рук та обома ногами по обох руках та ногах ОСОБА_13 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді 33 синяків, а саме: семи синяків по зовнішній поверхні лівого передпліччя на всьому протязі, восьми синяків по правого передпліччя на всьому протязі, трьох синяків по зовнішній поверхні лівої китиці, чотирьох синяків по зовнішній поверхні правої китиці, чотирьох синяків по зовнішній поверхні лівого стегна на всьому протязі, трьох синяків по передній поверхні лівого колінного суглобу, чотирьох синяків по передній поверхні правого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, ОСОБА_6 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 , завдав не менше двох ударів обома ногами в ділянку грудної клітки ОСОБА_13 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді переломів 5-8 ребер зліва по передньо-підпаховій лінії, з наявністю крововиливів в місцях переломів, крововиливу (синяка) по передній поверхні грудної клітки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвело б до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Окрім цього, продовжуючи свій злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_6 наніс не менше 11 ударів металевою сковорідкою, кухонною дерев`яною качалкою, дерев`яним макогоном, дерев`яним кухонним молотком та кулаками обох рук в голову та обличчя останньої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субдуральних гематом, тотального субарахноїдального крововиливу в головний мозок та мозочок, рани в лобній ділянці на всьому протязі з ушкодженням апоневрозу, 10-ти синяків: трьох в лобній ділянці голови на всьому протязі, одного в правій навколоочній ділянці, одного в ділянці спинки носа, двох в ділянці лівої щоки, одного в ділянці підборіддя зліва та двох у ділянці підборіддя: справа, які по степені тяжкості відносяться тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та здоров`я в момент спричинення і стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального та субдуральних гематом, що ускладнились набряком головного мозку через короткий проміжок часу.

Непогоджуючись з вироком суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, його захисник адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок змінити, пом`якшивши таке до мінімального.

Призначене покарання вважає надто суворим.
Суд не в провній мірі врахував, що обвинувачений є неповнолітнім, перебуває на обліку у психіатра, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, попросив вибачення у потерпілих.

Адвокат ОСОБА_11 у апеляційних скаргах, поданих в інтересах потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , просила вирок скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_6 максимальне покарання, передбачене вказаною нормою закону та задовольнити цивільні позови потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_10 про відшкодування шкоди.
Призначене ОСОБА_6 покарання вважає надто м`яким.
При призначенні такого суд не врахував, що ОСОБА_6 вчинив убивство з особливою жорстокістю. У його діях не вбачається щирого каяття, під час слідства та судового розгляду він поводив себе зухвало, насміхався, ображав потерпілих, шкоди не відшкодував, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, характеризується негативно.
Також, на її думку, суд незаконно залишив цивільні позови без розгляду. Висновок суду про відсутність будь якого майна у обвинуваченого ОСОБА_6 та невстановлення місцязнаходження цивільних відповідачів є надуманим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги кожен свої зокрема та заперечили проти апеляційних скарг процесуальних опонентів, прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг в частині призначеного обвинуваченому покарання, а в частині цивільних позовів поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає відхиленню, а апеляційна скарга представника потерпілих частковому задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, тобто у межах поданих апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

Так, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, місцевий суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Правильно враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, умови його життя та виховання, дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітньою особою-учнем 9 класу Дунаєвецької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, характеризується незадовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд правильно визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховано і відомості із досудової доповіді органу пробації № 43/6/680-22 від 14.06.2022р., з яких вбачається, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Врахувавши наведені обставини, апеляційний погоджується із висновком місцевого суду про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначене йому покарання у виді позбавлення волі у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, вважає обґрунтованим.
Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, а також його цілям, передбаченим ч. 2 ст. 50 КК України, а саме: є пропорційною карою за вчинені злочини та достатнім для виправлення засудженого, а також зможе запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставини, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту, зокрема: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що обвинувачений є неповнолітнім, перебуває на обліку у психіатра, були в повній мірі враховані місцевим судом під час призначення йому покарання, з урахуванням яких суд визначив таке у розмірі, передбаченому санкцією статті, наближеному до мінімального.

Що стосується твердження апеляційної скарги захисника про те, що суд не врахував, що ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій, оскільки страждає психічним розладом, то даними висновку судово-психіатричного експерта № 43 від 23.02.2022 року підтверджується, що неповнолітній ОСОБА_6 виявляє соціалізований розлад поведінки, проте він міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними на період інкримінованого йому злочину. Психічний стан неповнолітнього ОСОБА_6 дозволяв та дозволяє йому розуміти характер і значення вчинюваних ним дій. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує (Т. 2, а.с. 82-84).

Посилання представника потерпілих на те, що суд під час призначення ОСОБА_6 покарання, не врахував, що злочин він вчинив перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на увагу суду не заслуговує, оскільки вказана обставина була визнана судом як обтяжуюча покарання та врахована при призначенні покарання.

Також, була в повній мірі врахована соціально психологічна характеристика обвинуваченого, з якої вбачається, що останній характеризується негативно, на що посилається представник потерпілих (а.с. 103).

Доводи про те, що в діях обвинуваченого відсутнє щире каяття, тому суд безпідставно врахував вказану обставину як пом`якшуючу його покарання, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, щире каяття це відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки.

Із технічного запису судового засідання від 01.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, критично засуджує свою протиправну поведінку, шкодує про вчинене, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих.

Отже, в його діях наявне щире каяття, тому судом обґрунтовано враховано вказану обставину під час призначення покарання.

Твердження про те, що обвинувачений поводив себе зухвало, насміхався та ображав потерпілих, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки доказів на підтвердження вказаного матеріали справи не містять.

Отже, з урахуванням конкретних обставини справи, особи обвинуваченого, підстав для призначення останньому іншого покарання немає.

А тому, доводи апеляційних скарг про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні апеляційного суду.

Виходячи з вищенаведеного, вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни у вказаній частині, не встановлено.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи представника потерпілих про незаконність рішення суду в частині цивільних позовів.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Положеннями ст. 1179 ЦК України визначено що неповнолітня особа ( у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальниками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Так, у даному кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заявлені цивільні позови про стягнення із ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зокрема: потерпілою ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 19690 грн., та моральної шкоди в сумі 400000 грн. та потерпілим ОСОБА_10 про стягнення 500000 грн. моральної шкоди.
Ухваливши обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд залишив цивільні позови потерпілих без розгляду.
Своє рішення мотивував тим, що на час розгляду кримінального провадження суду не надано підтвердження існування у підозрюваного будь-якого власного майна достатнього для відшкодування завданої ним шкоди. Суд позбавлений можливості з`ясувати ставлення цивільних відповідачів батьків підозрюваного до пред`явлених цивільних позовів оскільки наразі їх місцезнаходження не встановлене, а отже неможливо повністю виконати положення ст. 1179 ЦК України.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України залишити позов без розгляду суд може у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 326 КПК України якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду.

Натомість суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, виніс рішення про залишення цивільних позовів без розгляду з підстав, не передбачених законом.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції не сприяв захисту цивільних прав потерпілих від нанесеної їм кримінальним правопорушенням шкоди.
Отже, вирок місцевого суду в частині цивільних позовів постановлений з істотним порушенням вимог КПК, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування рішення у частині цивільних позовів та призначення нового розгляду в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 відхилити.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільних позовів скасувати.
Призначити новий розгляд цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 про відшкодування шкоди у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3