ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/454/22 Справа № 711/7104/20 Категорія: ч.2 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції Михальченко Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Поєдинка І. А.

суддів Соломки І. А.,Ятченка М. О.

секретаря судового засіданняНаконечної М. М.
за участі:
прокурораЦапка А.А.

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника Давигори С.А.

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої Коханій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - адвоката Давигори Івана Дем`яновича на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 липня 2022 року, яким

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пищики, Чорнобаївського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інвалідом, учасником бойових дій, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, депутатом не являється, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 01 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Згідно з положеннями п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_1 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 7845,6 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу в сумі 17000 грн.

Скасовано арешт накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.08.2020 року на автомобіль «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 .

Скасовано арешт накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2020 року на мотоцикл «Yamaha» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_3 .

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду, 09.08.2020, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2102» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Кобзарська у м.Черкаси від вулиці Надпільна до вулиці Гоголя, на перехресті із вулицею Благовісна, порушив вимоги дорожнього знаку пріоритету 2.1. «Дати дорогу» та п.16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перед проїздом перехрестя нерівнозначних доріг не надав перевагу у русі мотоциклу «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по вулиці Благовісна від вулиці Добровольського до вулиці Чехова та порушив вимоги п.п.12.3., 12.4. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перевищив дозволену швидкість 50 км/год., та у момент виникнення небезпеки для руху, яку він спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого сталось зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 03-01/707 від 10.08.2020, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми тулубу у вигляді переломів 1 та 2 ребер зліва, саден на передній поверхні грудної клітки зліва, забою легень з розривами їх тканини в ділянці коренів, крововиливу в клітковину середостіння, лівобічного пневмотораксу, двобічного гемотораксу, розриву лобкового сполучення з крововиливом у м`які тканини тазу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, травму кінцівок і статевих органів у вигляді саден та синців на кінцівках, рани на статевому члені, а також рани та переломовивиху в ділянці правого променево-зап`ясткового суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, травма шиї у вигляді рани та саден на передньо-боковій поверхні шиї зліва, яка носить ознаки легких тілесних ушкоджень, в результаті чого розвинувся шок та настала смерть, яка знаходиться у прямому причинному зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями.

У причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, з технічної точки зору, знаходиться ненадання водієм автомобіля «ВАЗ-2102» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 перед проїздом перехрестя нерівнозначних доріг переваги в русі мотоциклу «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 у момент коли останній мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути зіткнення із автомобілем «ВАЗ-2102» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, як при обраній швидкості 100 км/год., так і при максимально дозволеній швидкості руху, транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_1 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.286 КК України - тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Не погоджуючись з вироком суду вважаючи його незаконним, захисник обвинуваченого ОСОБА_1 - адвокат Давигора С.А. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.07.2022 та визнати невинуватим ОСОБА_1 , керуючись п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України та виправдати його за ч. 2 ст. 286 КК у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Разом з тим, апелянт просить повторно дослідити докази, зокрема протокол проведення слідчого експерименту від 13 серпня 2020 року та план-схему до протоколу слідчого експерименту, протокол огляду місця події та плану схему до протоколу від 09.08.2022, висновок експерта №4/705 від 17.09.2020 року. А також, повторно розглянути клопотання про проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_1 , зі свідками, за участі сторони захисту за наслідками якого перевірити: чи мав можливість ОСОБА_1 перед виїздом на перехресті вулиці Кобзарська-Благовісна виявити небезпеку для руху, зокрема, водія мотоциклу ОСОБА_4 , на відстані 139 метрів управо від місця зіткнення у правій смузі руху проїзної частин вулиці Благовісна, за умов існування з правої сторони від водія зелених насаджень по вулиці Благовісна у вигляді низькорослих дерев з листяним покриттям? - якою відстанню від місця зіткнення у правий бік (по правій смузі руху проїзної частини вул. Благовісної) обмежувалася оглядовість для водія ОСОБА_1 перед виїздом на перехрестя вулиць кобзарської та Благовісної? - на якій відстані від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху міг знаходитися водій мотоцикла за умов руху зі швидкість 100,110,120,130,140,1450,160,170.180 км/год, чи міг виявити перешкоду для руху з такої відстані водій ОСОБА_5 і. Д та з рахуванням обраних швидкостей.

Апеляційні вимоги захисник обвинуваченого ОСОБА_1 - адвокат Давигора С.А. обгрунтувала тим, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження було допущено неповноту судового розгляду, не надано оцінку доказам поданих стороною захисту та доказам зібраним органом досудового розслідування, і як наслідок, суд незаконно засудив ОСОБА_1 за санкцією ст.286 ч.2 КК України, відповідно до обстановки та обставин, за яких кримінальна відповідальність ОСОБА_1 за ч.2 ст. 286 КК України виключається, оскільки інший водій ОСОБА_6 допустив порушення ПДР, яке перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Так, неповнота судового розгляду судом першої інстанції полягала в тому, що при розгляді справи суд врахував письмові докази зібрані стороною обвинувачення при проведенні досудового розслідування, з яких в основу визнання винуватості ОСОБА_1 покладено, зокрема з іншими доказами, протокол проведення слідчого експерименту від 13.08.2020 та експертне дослідження із складенням висновку судової-автотехнічної експертизи №4-705 від 17.09.2020 року. З огляду на дані докази, з яких було визначено ступінь винуватості ОСОБА_1 при вчинені ДТП, сторона захисту вважає їх незаконними і неналежними.

Зазначає, що слідчий експеримент, який мав місце 13.08.2020 був проведений за участі свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спеціаліста та понятих. Присутність ОСОБА_1 слідчим не була визнана обов`язковою, а тому отримані вихідні дані для проведення експертного дослідження причинного зв`язку дій учасників ДТП - швидкість руху, час зіткнення, час гальмування та розташування транспортних засобів на дорозі один відносно іншого були отримані із слів свідків та технічних характеристик автомобіля і мотоцикла, а також плану-схеми ДТП, але за цими даними не вирішено питання технічної можливості водія ОСОБА_1 виявити небезпеку руху.

Апелянт вважає, що результати слідчого експерименту, покладені в основу обвинувачення, є сумнівними, оскільки обвинувачений ОСОБА_1 не був залучений до участі у цьому експерименту, під час слідчого експерименту, без будь яких підстав слідчим зі слів свідків встановлена швидкість ОСОБА_9 понад 100 км/год, внаслідок чого спотворено фактичні обставини, зафіксовані в протоколі огляду місця події та за поясненнями свідків.

Проте, суд погодився з вищенаведеними експертними дослідженнями, не проаналізувавши їх із іншими доказами, у тому числі з показаннями обвинуваченого ОСОБА_1 , а також доказами поданими стороною захисту, та при вирішенні питання про причинний зв`язок суд не врахував наявність у водія ОСОБА_1 технічної можливості уникнути шкідливого наслідку.

Апелянт вважає, що аварійна ситуація була створено саме водієм-порушником ОСОБА_4 , оскільки він не зменшуючи швидкість свого руху, рухаючись вдвічі дозволеної швидкості, однак за технічними характеристиками мав технічну можливість загальмувати та не допустити ДТП, при цьому водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості попередити зіткнення з мотоциклом під керуванням ОСОБА_4 в тій обстановці, що склалася.

Представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Коханій О.В. надіслав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу адвоката Давигори С.А. подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін.

Свої заперечення мотивував тим, що вважає, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.07.2022 законним та обгрунтованим, та таким, що відповідає вимогам ст.94, 370 КПК України. Вважає, клопотання апелянта про повторне дослідження доказів у справі безпідставним, оскільки суд першої інстанції повно та належним чином дослідив наявні докази, а доводи повторності їх дослідження зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції.

При цьому, автор заперечення наголосив, що первинне порушення ПДР, а саме вимог п.16.1 ПДР та вимог дорожнього знаку 2.1, допущено саме обвинуваченим ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Давигори С.А., які підтримали вимоги апеляційної скарги, думки прокурора, потерпілої ОСОБА_2 та представника потерпілої - адвоката Коханій О.В., які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, вважаючи його законним та справедливим, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та провівші за клопотанням апелянта повторне часткове дослідження доказів, а саме дослідивши докази зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинувачекого ОСОБА_1 - адвоката Давигори С.А. не підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, правильно, оцінених судом на виконання положень ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Обвинувачений ОСОБА_1 винуватість в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України не визнав себе в повному обсязі і заперечив свою винуватість у ДТП, зазначивши, що недотримання саме потерпілим ПДР України перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з її виникненням.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений показав, що він виїхав з гаража, з вул.Нарбутівська 146, доїхав до ОСОБА_11 , потім до ОСОБА_12 , де повернув направо, до вул. Вербовецького, після повернув наліво. Мимо бувшого пивзаводу, їхав на другій швидкості, не поспішав. Під час руху у нього були увімкнені габарити. Доїхавши до перехрестя з вул. Благовісна зупинився, подивився вправо, дорога проглядалася аж до вул. Добровольського. Він побачив червоне світло та зрозумів, що це світлофор, Більше нічого він не бачив на дорозі. Тобто ніяких транспортних засобів не було. Тому він спокійно, не поспішаючи, увімкнув першу швидкість і почав переїжджати перехрестя. В той час, як він вже переїхав центр дороги, почав вмикати другу швидкість і саме в цей час відбувся удар. Далі він не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. Вважає, що він не винний у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки ним не були порушені правила дорожнього руху, а у даній ДТП винний саме водій ОСОБА_4 .

Незважаючи на зайняту обвинуваченим ОСОБА_1 позицію щодо повного не визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, вона підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку доказами, які також частково досліджені і судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у злочині, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної справи і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі про неповноту, однобічність та необ`єктивність проведеного по ній слідства не грунтуються на матеріалах справи.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляції про те, що він - ОСОБА_1 не порушував ПДР України, а тому відсутня його вина у вчиненні ДТП є безпідставними.

Ці заперечення звинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами.

Так, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд обгрунтовано послався на висновок судової-автотехнічної експертизи № 4/705 від 17.09.2020 року, згідно якого 1. У дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, та за обставин, зазначених у вихідних даних постанови слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля «ВАЗ-2102» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України. 2. У дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, та за обставин, зазначених у вихідних даних постанови слідчого про призначення експертизи, водій мотоцикла «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. 3.У момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у вихідних даних постанови про призначення експертизи, водій мотоцикла «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2102» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди при обраній швидкості руху 100 км/год., і тим більше мав таку можливість при максимально дозволеній швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год. 4.У дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходилося ненадання водієм автомобіля «ВАЗ-2102» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 перед проїздом перехрестя нерівнозначних доріг переваги в русі мотоциклу «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 у момент, коли останній мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2102» р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди як при обраній швидкості руху 100 км/год, так і при максимально дозволеній швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год. (т.1 а.м.к.п. 212-226).

Аналізуючи вищевказаний висновок судової-автотехнічної експертизи, суд першої інстанції не лише у вироку навів його зміст, але й докладно обгрунтував, чому в основу вироку поклав саме цей висновок експерта, правильно зазначивши, що він відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з іншими зібраними у справі доказами.

Зокрема, з показаннями потерпілої ОСОБА_2 , допитаної судом першої інстанції, яка суду показала, що загиблий в ДТП мотоцикліст ОСОБА_4 є її чоловіком. 09.08.2020 року в неділю о 20.40 зателефонували з незнайомого номеру та сказали, що трапилася ДТП і їй треба терміново приїхати на місце.

Телефонував друг чоловіка, який сказав, що сталося ДТП, що чоловік у тяжкому стані і його реанімують. Він же повідомив адресу, де сталося ДТП. Коли їй зателефонували, то на вулиці було ще добре видно, проте поки вона збиралася і прибула на місце, що зайняло близько 30-40 хв., то на вулиці вже стемніло. Прибувши на місце вона побачила багато людей, багато поліції, дві швидкі, розбитий мотоцикл і машина. Мотоцикл, лежав по вул.Кобзарській, а як розташований був автомобіль вона не пам`ятає. На мотоциклі була розбита рама. До неї підійшли поліцейські стали запитувати дані чоловіка, його групу крові. Після чого одна із швидких в якій знаходився її чоловік, завелася і швидко приїхала. Вона поїхала на ними в лікарню. Приїхавши на місце в лікарню, швидка та в якій везли чоловіка була порожня, тому вона зайшла в середину. Вже хвилин за 15 їй сказали, що чоловік помер.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка місцевому суду показала, що вона проживає неподалік перехрестя вул.Кобзарської та Благовісної в м.Черкаси, а саме у неї другий будинок від перехрестя. Того дня, а саме 09.08.2020 року після 18.00 год., вона саме повернулася додому, було ще світла пора доби і було видно та світило сонце. Двері в будинок були відчинені і саме в той час, як вона відкрила вікно в будинку, то почула сильний удар. Вікна будинку виходять саме на АДРЕСА_2 . Перша вибігла донька, потім вона. Одразу почали збігатися люди. Коли прийшла на місце пригоди, то побачила, що відбулося зіткнення між мотоциклом і автомобілем. Вона побачила, що лежить мотоцикліст і стоїть машина. В цей час її сусіди, які ремонтували автомобіль, підбігли до мотоцикліста, перевернули його та зняли з нього шолом, а її дочка принесла нашатир. А вона схопилася за телефон, щоб викликати швидку, але хтось їй сказав, що вже викликали швидку, і дійсно коли вона зателефонувала, то диспетчер повідомив, що вже надійшов виклик про ДТП. Тому вона набрала 102. В поліції запитали чи водій на місці, на що вона повідомила, що так. На перехресті вул. Благовісна і Кобзарська немає світлофору. Проте світлофор є на попередньому та наступному перехрестях. Саме на їхньому перехресті постійно трапляються дорожньо-транспортні пригоди, хоча видимість на перехресті нормальна. Постійно швидко їздять, особливо мотоцикли. Перед сильним ударом вона чула сильний звук від двигуна мотоцикла та на її думку їхав з великою швидкістю. Водій автомобіля вийшов з машини у нього мабуть був шок, тому він просто стояв біля свого автомобіля. Як точно розташований був автомобіль після ДТП сказати не може, але він стояв попереду і був розвернутий, мав пошкодження з правого боку. Запчастини від мотоциклу були розкидані в різні боки. Мотоцикліст лежав біля огородження та пішохідного переходу, поруч лежав мотоцикл. Хлопцю почали надавати першу медичну допомогу, після того як понюхав нашатир відкрив очі, погляд у нього був свідомий, а потім почав затуманюватися і змінюватись колір обличчя. На ньому не було видимих пошкоджень, він був одягнутий в чорні штани і чорну куртку та чорний шолом із

захисним склом. А водій автомобіля був одягнутий у вишиванку, і здається справа у нього була кров, точно не пам`ятає.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_7 , який суду показав, що 09.08.2020 року він із сім`єю та знайомими їхали по вул.Благовісна від вул.Чигиринська в напрямку Сосновки в м.Черкаси. Рухався на автомобілі Ауді А-6 зі швидкістю близько 50 км/год. Проїхали перехрестя вулиць Чигиринська- Добровольського, виїхали на Благовісну. Доїхали майже до середини кварталу та побачили, як виїжджає автомобіль Жигуль з лівої сторони від нього, а саме з вул. Кобзарська. Вказаний автомобіль потихеньку переїжджав перехрестя. В той час, як він помітив автомобіль ВАЗ, він вже доїхав майже до середини перехрестя, з правої сторони на великій швидкості його обігнав мотоцикл. Після чого відбулося зіткнення. Це все відбувалося в другій половині дня, було видна пора доби. Стан дороги був хороший. Оскільки він їхав зі швидкістю близько 50 км/год, а мотоцикл їхав зі швидкістю близько 100 км/год, точно сказати не може. Вони з мотоциклістом рухалися по головній дорозі. До зіткнення він був близько за 150- 200 метрів. Зіткнення відбулося безпосередньо через 2-3 секунди після того, як мотоцикл його випередив.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка місцевому суду показала, що 09.08.2020 року близько 20 години вечора, вона із чоловіком і дітьми поверталися з відпочинку, їхали автомобілем Ауді, з ОСОБА_15 по Благовісній, не швидко десь 50-52 км/год. Починало сутеніти, але було ще добре видно. Вулиця була пуста, машин на дорозі практично не було. Видимість дороги була гарна, за 100 метрів було добре видно. Десь на середині кварталу вул. Благовісна, їх обігнав мотоцикліст марки Yamaha з правої сторони, а на перехресті попереду виїжджав автомобіль ВАЗ, з дуже низькою швидкістю 5-7 км/год, так як він бачив, що вони не дуже далеко, тому він і не поспішав, адже встигав. Проте, оскільки мотоцикліст їхав з великою швидкістю, тому відбулося зіткнення. Мотоцикліст від зіткнення впав. Вони зупинилися, щоб надати допомогу.

Також винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

- даними протоколу огляду місця події від 09.08.2020 та додатків до нього, згідно якого в ході огляду встановлено що ДТП мала місце на перехресті вулиць Благовісна - Кобзарська, за участі автомобіля ВАЗ-2102 р.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив зіткнення з мотоциклом «Yamaha» ТДМ р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 (т.1 а.м.к.п. 138-150);

-даними протоколу огляду місця події від 10.08.2020 року, згідно якого в приміщенні протишокової палати КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД ЧМР» проведено огляд трупа ОСОБА_4 (т.1 а.м.к.п. 152-154);

-даними висновоку судово-медичної експертизи трупів КУ «ЧОСМЕ» № 03-01/707 від 10.08.2020 року, трупа ОСОБА_4 , 1979 р.н., з якого вбачається, що причиною смерті є сполучена травма шиї, тулуба та кінцівок, яка привела до шоку. Між отриманою сполученою травмою шиї, тулуба і кінцівок та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. При експертизі трупа виявлені наступні ушкодження. Закрита травма тулуба у вигляді переломів 1 та 2 ребер зліва, саден на передній поверхні грудної клітки зліва, забою легень з розривами їх тканини в ділянці коренів, крововиливу в клітковину середостіння, лівобічного пневмотораксу, двобічного гемотораксу, розриву лобкового сполучення з крововиливом в м`які тканини тазу, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Травма шиї у вигляді рани та саден на передньо-боковій поверхні шиї зліва, яка носить ознаки легких тілесних ушкоджень. Травма кінцівок і статевих органів у вигляді саден та синців на кінцівках, рани на статевому члені, а також рани і переломовивиху в ділянці правого променево-зап`ясткового суглобу, яка носить ознаки ушкодження середнього ступеня тяжкості. Рана на підборідді та садно на правій щоці, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Виявлені ушкодження виникли від дії твердих предметів, могли утворитись за обставин дорожньо-транспортної пригоди. Судячи з трупних явищ смерть настала близько 10-14 годин тому назад до експертизи трупа в морзі або в час наближений до вказаного. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа етилового спирту не виявлено. (т.1 а.м.к.п.156-157);

-даними висновоку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 4/595 від 25.08.2020 року, згідно якого: 1. До моменту ДТП рульове керування, ходова частина та робоча гальмівна система мотоцикла марки «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 знаходилися у працездатному стані. (т.1 а.м.к.п.166-171);

-даними висновоку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 4/596 від 19.08.2020 року, згідно якого: 1.До моменту ДТП деталі гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_7 перебували у працездатному стані. Оскільки товщина передніх правого та лівого гальмівних дисків не відповідає вимогам підприємства-виробника, згідно до вимог п.31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, експлуатація даного транспортного засобу забороняється. До моменту ДТП рульове керування, ходова частина робоча гальмівна система автомобіля марки ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_7 перебували у працездатному стані. Оскільки товщина передніх правого та лівого гальмівних дисків не відповідає вимогам підприємства-виробника, згідно до вимог Правил дорожнього руху України, експлуатація даного транспортного засобу заборонялася. Водій автомобіля ВАЗ -2103 р.н. НОМЕР_7 мав можливість виявити вказані невідповідності шляхом проведення своєчасного технічного огляду (т.1 а.м.к.п.173-177);

-даними висновоку транспорно-трасологічної експертизи № 4/603 від 08.09.2020 року, згідно якого: 1.В первинний контакт вступила права бокова частина автомобіля ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_6 та передня частина мотоцикла «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 . Місце зіткнення автомобіля марки ВАЗ-2102 р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 знаходиться на проїзній частині вул.Благовісна м.Черкаси перед початком утворення сліду юзу переднього лівого колеса автомобіля ВАЗ-2102 р.н. НОМЕР_1 . (т.1 а.м.к.п.180-188);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.08.2020 року з схемою ДТП та фототаблицею, проведеного з метою перевірки і уточнення показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . Слідчий експеримент проведеного за адресою: м.Черкаси, перехрестя вулиць Благовісна та Кобзарська за участі спеціаліста ОСОБА_16 , у присутності понятих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , в ході якого встановлено обставини ДТП, яка відбулася на перехресті вулиць Благовісна та Кобзарська в м.Черкаси за участі автомобіля ВАЗ-2102 р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та мотоцикла «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 (т.1 а.м.к.п. 193-218);

-даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/818 від 04.09.2020 року, згідно якого: у ОСОБА_1 , згідно даних медичної карти, мали місце ушкодження: переломи п`ятого, шостого, сьомого ребер справа, травма голови зі струсом головного мозку, скальпованою рана лобно-скроневої ділянки справа, параорбітальною гематомою справа, рвана рана правої кисті, множинні садна та крововиливи голови, тулубу та кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи, тобто під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Згідно наданого на судово-медичну експертизу акту №820 хіміко-токсикологічного дослідження крові гр. ОСОБА_1 етиловий спирт не виявлено (т.1 а.м.к.п. 219-220).

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції від 08 липня 2022 року, з ухваленням нового вироку про виправдування ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що не узгоджується з повноваженнями суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, передбаченими ч. 1 ст. 407 КПК України.

Тому апеляційні вимоги сторони захисту розглядаються в розрізі вимог п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України про скасування вироку щодо ОСОБА_1 і закриття кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до положень Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог ст.17 КПК України, якою регламентовано принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 20.10.2011 № 12рп/2011 (справа №1-31/2011) зазначено, що визнаватися допустимими і використовуватись як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі й ухвалення законного та справедливого рішення у справі.

Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів вважає безпідставними, посилання сторони захисту про сумнівність слідчого експерименту, який мав місце 13.08.2020, так як він був проведений без присутності обвинуваченого ОСОБА_1 лише за участі свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , спеціаліста та понятих і внаслідок чого, на думку апелянта, були спотворені, фактичні обставини, зафіксовані в протоколі огляду місця події за поясненнями свідків, оскільки колегія суддів під час апеляційного розгляду не встановила підстав для визнання недопустимим доказом слідчого експерименту від 13.08.2020, за участі свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , де останніми були надані дані щодо обставин ДТП, оскільки слідча дія - проведення слідчого експеременту щодо відтворення обставин ДТП відповідає положенням ст.240 КПК України щодо мети, підстав та порядку її проведення.

Колегія суддів відхиляє аргументи захисника викладені в апеляційній скарзі про те, що саме водій ОСОБА_4 порушив вимоги ПДР, що є в причинно- наслідковому зв`язку з ДТП та свідчить про невинуватість обвинуваченого. Так, судом першої інстанції детально проаналізовано всі докази в сукупності, в тому числі і висновок судової-автотехнічної експертизи № 4/705 від 17.09.2020 року, згідно якого водій автомобіля «ВАЗ-2102» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, а водій мотоцикла «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. У момент виникнення небезпеки для руху, водій мотоцикла «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2102» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди при обраній швидкості руху 100 км/год., і тим більше мав таку можливість при максимально дозволеній швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год.

У дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходилося ненадання водієм автомобіля «ВАЗ- 2102» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 перед проїздом перехрестя нерівнозначних доріг переваги в русі мотоциклу «Yamaha» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 у момент, коли останній мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2102» р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди як при обраній швидкості руху 100 км/год, так і при максимально дозволеній швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год.

Отже, проаналізувавши усі зібрані у ході судового розгляду докази та надавши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 допустив порушення п. 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України та водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог пп.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП, з цим висновком погоджується і колегія суддів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що порушення Правил дорожнього руху України іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди не виключає кримінальної відповідальності та не звільняє від відповідальності особу дії якої перебували у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, що настали. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №523/12810/15-к.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - адвоката Давигори С. А. тотожні її доводам, як сторони захисту в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які зводяться до іншої оцінки сукупності доказів, та зазначених висновків не спростовують.

Доводи апелянта про однобічність та неповноту судового слідства є безпідставними, оскільки в апеляції не наведено жодного доказу, який би не був досліджений судом, і на який є посилання в обвинувальному акті, або про дослідження якого заявляв апелянт в суді першої інстанції.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_1 колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як зазначив Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15- рп/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні покарання в даному кримінальному провадженні суд першої інстанції, на виконання загальних засад його призначення та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинененого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, є тяжким злочином, але з необережною формою, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його відношення до скоєного, відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, похилий вік та незадовільний стан здоров`я, висновки досудової доповіді, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, і те що дії ОСОБА_4 є в причинному зв`язку з ДТП, обгрунтовано призначив ОСОБА_1 покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не пов`язаного з реальним позбавленням волі, застосувавши ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене вище, форму вини та наслідки вчиненого у виді смерті потерпілого, підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання, колегія суддів не знаходить, оскільки на її переконання визначене обвинуваченому покарання є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме його виправленню та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що вирок районного суду щодо ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційній скарзі захисника обставин, для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни - залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 липня 2022 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: