Справа № 367/2013/22
Провадження №1-кп/367/563/2022
УХВАЛА
Іменем України

01 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене 17.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України,

встановив:

04.07.2022 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000480 від 17.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2022 року дане кримінальне провадження було призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю обвинуваченого, захисника та прокурора.
Поряд з цим, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. ст. 291 КПК України, оскільки не містить зрозумілого формулювання обвинувачення, що, на його думку, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право ОСОБА_5 на захист.
Вказане клопотання обвинувачений ОСОБА_5 підтримав та просив задовольнити.
Прокурор заперечив проти клопотання про повернення обвинувального акту, вважав, що вимоги ст. 291 КПК України дотримано у повному обсязі.
Заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з приписами ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомостікожного потерпілого(прізвище,ім`я,по батькові,дата тамісце народження,місце проживання,громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
За правилами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Так, зі змісту обвинувального акту слідує, що на підставі заяви ОСОБА_5 від 08.12.2016, протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ПРО-ФЕССІОНАЛЬ» № 07/12/16 від 07.16.2016 року, договору купівлі-продажу частики в статуному капіталі від 07.12.2016 року, наказу № 1-к від 09.12.2016 року ОСОБА_5 приступив до обов`язів на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім « ДСК 135» за сумісництвом з 09.12.2016 року. ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що нежитлове приміщення під Центр первинної медико-санітарної допомоги за адресою: вул. Свято-Покровська, 73-Д в селищі Гостомель Київської області, повністю відремонтовано, придатне для експлуатації та не потребує жодних покращень, перебудов чи ремонту, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, 16.06.2021 (точний час не встановлено), перебуваючи у приміщенні Гостомельської селищної ради за адресою: Київська область, Бучанський район, сел. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 220, будучи обізнаним про те, що роботи, передбачені умовами договору підряду на капітальне будівництво, а саме виконання робіт по об`єкту: «Реконструкція нежитлового приміщення під Центр первинної медико-санітарної допомоги за адресою: вул. Свято-Покровська, 73-Д в селищі Гостомель Київської області» є фактично виконаними в зв`язку з чим останні не потрібно проводити та останні не потребують фінансування з місцевого бюджету уклав договір підряду № 229 на капітальне будівництво, а саме - виконання робіт по об`єкту: «Реконструкція нежитлового приміщення під Центр первинної медико-санітарної допомоги за адресою: вул. Свято-Покровська, 73-Д в селищі Гостомель Київської області» із замовником Гостомельською селищною радою Київської області в особі заступника селищного голови ОСОБА_6 .
Тобто, з викладеного вбачається, що ОСОБА_5 вчиняв протиправні дії, які стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 5 ст. 191 КК України, разом або за допомогою іншої особи ОСОБА_6 , який не є обвинуваченим у вказаному провадженні, відсутні й відомості про виділення провадження відносно цієї особи в окреме провадження та наявність щодо нього судового рішення, що набрало законної сили.
Дійсно, в обвинувальному акті повинні бути відображені дії всіх осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, в тому числі тих, матеріали провадження щодо яких виділені в окреме провадження.
Поряд з цим, це не означає, що обвинувальний акт може містити дані (зокрема, прізвище ім`я та по батькові) особи, якій не висунуто обвинувачення у цьому кримінальному провадженні згідно з обвинувальним актом, який направлено до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у скоєнні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Minelli v. Switzerland», п.37; «Nerattini v. Greece», п.23; «Didu v. Romania», п.41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Nestak v. Slovakia», п.88; «Garycki v. Poland», п.66).
Таким чином, посилання в обвинувальному акті на анкетні дані іншої оосби, яка не є учасником цього кримінального провадження, не відповідає положенням ст.ст. 291, 337 КПК України та є грубим порушенням передбачених статтею 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, зокрема, засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, верховенства права та законності.
Серед іншого, суд вважає необхідним зазначити про суперечності у викладі фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, та формулюванні обвинувачення в частині пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в обвинувальному акті зазначено, що 22.07.2021 року ОСОБА_5 видано акт № 2 (форма № КБ-2в) приймання виконаних робіт за липень 2021 року, який містить завідомо недостовірні відомості, які повністю не відповідають дійсності. При цьому, згідно обвинувального акту такі відомості містять як перелік робіт, так і перелік різних матеріалів із зазначенням їх вартості. Разом з тим, за змістом обвинувального акту не здійснювалися лише роботи, зазначені в акті № 2 (форма № КБ-2в).
Окрім того, при вивченні змісту обвинувального акту, судом встановлено, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України є неконкретним та незрозумілим.
Так, диспозиція ч. 1 ст. 366 КК України фактично передбачає різні склади злочину: а) видача завідомо неправдивих офіційних документів; б) внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; в) інше підроблення офіційних документів.
Стороною обвинувачення в обвинувальному акті дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України як видача завідомо неправдивих офіційних документів.
Але, викладаючи в обвинувальному акті встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення та формулюючи обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України, стороною обвинувачення зазначено, що 22.07.2021 року ОСОБА_5 видано акт № 2 (форма № КБ-2в) приймання виконаних робіт за липень 2021 року, який містить завідомо недостовірні відомості, які повністю не відповідають дійсності. Тобто, за змістом обвинувального акту ОСОБА_5 вніс до акту № 2 (форма № КБ-2в) завідомо неправдиві відомості, які повністю не відповідають дійсності.
Такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України суперечить правовій кваліфікації дій ОСОБА_5 , що свідчить про неможливість здійснення ним належного захисту від висунутого обвинувачення.
Окрім того, при викладі фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення за епізодом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, прокурор вказує, що 13.08.2021 року на баланс підпорядкованого ОСОБА_5 ТОВ «Торговий Дім «ДСК 135» незаконно отримано грошові кошти в сумі 2 376 44 грн. 25 коп., перераховані 27.07.2021 року Гостомельською селищною радою Бучанського району Київської області, та у подальшому як керівник вказаного товариства розпочав ними володіти.
Після цього, ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці, використав та розпорядився їх частиною в інтересах ТОВ «Торговий дім «ДСК 135» шляхом вчинення ряду фінансових операцій, в ході яких перевів частину вказаних грошових коштів, при цьому в обвинувальному акті зазначено, що такі дії ОСОБА_5 вчинив у період часу з 27.07.2021 року по 28.07.2021 року, що є значно раніше аніж день, з якого за твердженням сторони обвинувачення ОСОБА_5 такими коштами заволодів.
До того ж, прокурором зазначено, що, незаконно заволодівши коштами в розмірі 2 376 44 грн. 25 коп., ОСОБА_5 використав та розпорядився лише їх частиною, у тому числі, шляхом вчинення ряду фінансових операцій. Разом з тим, загальна вартість таких операцій становить 2 962 364 грн. 45 коп., що перевищує розмір отриманих коштів.
Наведені суперечності, допущені при складанні обвинувального акту, порушують засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення.
Пункти «а», «в» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлюють, що кожен обвинувачений має право бути негайно та детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Також йому потрібно дати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що відповідає положенням ч. 3 ст. 42 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Крім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20 квітня 2006 року у справі І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, зокрема з метою, щоб особа мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обрати власну правову позицію захисту.
В той же час відсутність чіткого сформульованого обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, позбавляє права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, а також позбавляє суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 348 КПК України, роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, що є обов`язком саме суду.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ст. 291 КПК України при складенні обвинувального акту дотримані не були, оскільки викладені в ньому фактичні обставини та формулювання обвинувачення містять істотні суперечності, в тому числі, з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, а тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків.
Повний текст ухвали виготовлено 05 серпня 2022 року.
Керуючись ст. ст. 7, 291, 293, 314, 315, 369-372, 375, 376 КПК України,

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 17.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, повернути прокурору Бучанської окружної прокуратури Київської області для усунення недоліків як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київської апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1