Дата документу 08.02.2022 Справа № 333/8438/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/9983/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/105/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Розтоки, Косовського району, Івано-Франківської області, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно працює на Запорізькому хлібозаводі №3 на посаді головного інженера, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2021 року, якою клопотання слідчого Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під №0001668 від 29 листопада 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, задоволено частково та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонено йому залишити своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,щодня; в період часу з 20 години до 06 години наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. При цьому, з урахуванням того, що підозрюваний може працювати понаднормово за місцем роботи, яке знаходиться віддалено від місця його проживання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність встановлення періоду часу, в який заборонено підозрюваному залишати своє місце проживання - з 20 години до 06 години наступного дня, щодня.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що при постановленні ухвали допущені істотні порушення вимог ст.ст. 176, 177, 179, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395, 396, 409, 411, 412 КПК України, а саме:

- повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення є необґрунтованим, передчасним, обставини, зазначені у ньому, не відповідають дійсності;

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги відеозапис, який був досліджений під час розгляду клопотання, на якому зафіксовані протиправні дії потерпілого до обвинуваченого - що вказує явно про необґрунтованість підозри. Також в обґрунтування доводів, захистом надані документи які підтверджують про спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та внесення відомостей до ЄРДР за ст.122 КК України, та за фактом спричинення тілесних ушкоджень Фіжделюку порушено кримінальне провадження;

- ризики передбачені ст.177 КПК України, відсутні, в матеріалах (додатках) до клопотання відсутні докази, які вказували на реальне існування ризиків;

- при обранні запобіжного заходу в повній мірі не врахована особистість підозрюваного та обставини передбачені ст.178 КПК України:

ОСОБА_6 сприяв слідству, неодноразово по першому виклику з`являвся до слідчого; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався; позитивно характеризується за місцем роботи; має чисельні подяки; має постійне місце проживання; на утриманні знаходяться неповнолітні дитини; на обліках в наркологічному і психіатричному диспансері не перебуває; все своє свідоме життя працював.

Також сторона захисту зазначає, що не наведено жодної обставини, крім тяжкості злочину (якій ще не доведений) які могли б бути підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 16 грудня 2021 року слідчий Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0001668 від 29 листопада 2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 листопада 2021 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , здійснюючи вигул своєї собаки, увійшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , з метою придбати алкогольні напої, а саме пиво. Після чого, продавець магазину попросив ОСОБА_6 на виконання карантинних вимог надягнути захисну маску, на що ОСОБА_6 нецензурно відмовився та направився до виходу з магазину. В цей час потерпілий ОСОБА_10 , який є власником вказаного магазину, почувши вказану розмову, підійшов до ОСОБА_6 та наніс останньому один удар в область обличчя, після якого ОСОБА_6 впав на підлогу, а ОСОБА_10 продовжив наносити удари в область обличчя останнього. Далі, ОСОБА_6 підійнявся з підлоги та направився до місця свого мешкання, де перевдягнув куртку та взяв належний йому пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими кулями ПСМ-Р, 9 мм. ХКА №1343, на який він має дозвіл № НОМЕР_1 від 01 вересня 2017 року, та знову направився до вищевказаного магазину, в якому у нього виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_10 .

Далі, ОСОБА_6 , маючи намір на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, знаходячись у приміщенні магазину «Наш гастроном» за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Перемоги, буд. 57-А, що є громадським місцем, незважаючи на присутність поряд інших людей, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на підставі раніше виниклого словесного конфлікту, дістав з правої кишені своєї куртки належний йому пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджений гумовими кулями ПСМ-Р, 9 мм ХКА №1343, на який він має дозвіл № НОМЕР_1 від 01 вересня 2017 року, та здійснив постріл в напрямку обличчя потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження та грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

30 листопада 2021 року ОСОБА_6 пред`явлено підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке відповідно передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме допитами свідків, протоколами проведення слідчих (розшукових) дій, висновками проведених експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

У судове засідання підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник - адвокат ОСОБА_8 , не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час судового засідання, клопотань про відкладення розгляду провадження не подавали.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя в цілому дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді, в т.ч. показаннями потерпілого, свідків; протоколом пред`явленням особи для впізнання; протоколом огляду, тощо.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, існує, а саме: ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному стали відомі анкетні данні потерпілого та свідків.
Слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та його фактичні обставини, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має на утриманні малолітніх дітей, працевлаштований.
З урахуванням тяжкості та обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відомостей про особу підозрюваного у сукупності, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що необхідним і достатнім буде застосування до останнього запобіжний захід - у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Ці висновки слідчого судді апелянтом не спростовані з наданням відповідних доказів.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді і вважає, що обраний запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать змісту самої ухвали та матеріалам провадження.
Те, що ОСОБА_6 сприяв слідству, неодноразово по першому виклику з`являвся до слідчого; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався; працює, позитивно характеризується за місцем роботи; має чисельні подяки; має постійне місце проживання; на утриманні в нього знаходяться неповнолітні дитини; на обліках в наркологічному і психіатричному диспансері не перебуває; на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків та в даному випадку не свідчать про достатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобігання встановлених ризиків.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Отже, за змістом цієї норми закону, строк дії вказаного запобіжного заходу встановлюється в межах строку досудового розслідування.
Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 30 листопада 2021 року повідомлено про підозру. Тому, останній день строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу мав бути встановлений в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 січня 2022 року включно, що слідчим суддею не враховано та строк дії ухвали встановлено до 17 лютого 2022 року, що виходить за межі строку досудового розслідування.
Отже, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала зміні в зазначеній частині на підставі положень ст.ст.407, 409 КПК України.
Крім того, при апеляційному розгляді встановлено, що досудове розслідування завершене та обвинувальний акт направлений до суду.
Тому, в подальшому питання щодо запобіжного заходу має вирішуватися судом першої інстанції в установленому законом порядку.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2021 року, якою клопотання слідчого Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під №0001668 від 29 листопада 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, задоволено частково та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишити своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щодня; в період часу з 20 години до 06 години наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, змінити в частині строку дії ухвали, зазначивши, що строк домашнього арешту ОСОБА_6 встановлено до 30 січня 2022 року включно.
У решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4