Провадження № 274/1420/22
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/479/22

І м е н е м У к р а ї н и

13.10.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

суддів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі

секретарів судового засідання . . . . . ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 274/1420/22 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубанка Малинського району Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, до засудження проживав в АДРЕСА_1 , на час подій відбував покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70), раніше судимого: 1) 24.09.04 апеляційним судом Житомирської області за ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 9, 162 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України на 15 років позбавлення волі; 2) 24.11.09 апеляційним судом Житомирської області за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 13, 71 КК України на 23 роки позбавлення волі; 3) 15.02.11 Слов`яносербським районним судом Луганської області за ст.ст. 309 ч. 1, 71 КК України на 21 рік 8 місяців позбавлення волі,

за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участі

прокурорів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

07 січня 2022 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 знаходився разом із засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у камері № 2 дільниці посиленого контролю ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70)» (далі у тексті - БВК-70). В цей час та місці у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 з метою умисного, протиправного заподіяння тілесних ушкоджень, підійшовши до ОСОБА_10 , який стояв обличчям до ОСОБА_6 , умисно наніс дерев`яною частиною лавки, яка знаходилась у вказаній камері, не менше двох ударів по голові потерпілого, заподіявши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді ран на голові, переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливу під оболонки мозку, які належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, спричинили стиснення тканин головного мозку та мають прямий причинний зв`язок зі смертю ОСОБА_10 .

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнається винуватим, передбачена ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, визнавши, що заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, але заперечивши, що мав умисел на вбивство. Обвинувачений показав, що він є засудженим до позбавлення волі. З 2015 року відбуває покарання у БВК-70. У колонії є два варіанти відбування у загальній масі у бараку на 200 чоловік або у камерній системі у ДПК, де відбувають покарання 4-5-6 чоловік. Він для себе вибрав другий варіант, для цього потрібна негативна характеристика, ДПК потрібно продовжувати кожні півроку, хоча при цьому його виводили і на промзону. На час подій він відбував покарання у камері № 2 ДПК. У камері їх було троє: він, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 і ще морська свинка. Жили вони дружно, всім ділилися. У ОСОБА_14 з самого приїзду була з собою заточена чайна ложка, якою він підрізав газети для виготовлення самосаду. Він бачив, як ОСОБА_12 постійно її підточував, навіть, одного разу об неї порізався, коли мив спільний посуд. Ця ложка була особисто ОСОБА_14 , для чаю, цукру у них були звичайні ложки. З приводу цієї ложки ОСОБА_12 казав, що він «не пальцем зроблений», що ледве-що і «ложкою по горлу». Слідчий написав у обвинувальному акті, що він скоїв вбивство раніше прикрученою лавкою, але це не так. У них у камері прикріплений лише ніж тросиком, більше нічого. Всі предмети у камері вільно пересувалися, вони могли робити будь-яку перестановку. Лавка раніше стояла у іншому місці, поки був стіл, потім вони її переставили, пили на ній чай, каву, ставили попільничку. Розстановка у камері, якщо дивитися від дверей, наступна: крайнє з правої сторони ліжко Сичова, далі наліво лавка, потім ліжко ОСОБА_14 , і далі вже його ліжко. Також між ліжками попід стіною тумбочка з акваріумом. Лавка довжиною була трохи більше метра, верх складений з двох дерев`яних планок, шириною 20-25 см, низ залізний. Лавка була не прикріпленою, у них дерев`яна підлога, якби лавка була б прикрученою, у підлозі були б відповідні отвори, сліди. Якби він, як написав слідчий, відірвав би лавку, на ній залишилися б відламані половини крючків тощо, але такого не було. У день події було свято Різдво. У них у камері була бражка у баклажках, виготовлена з хліба. Кравець і ОСОБА_13 почали пити. Він з ними не пив, бо є віруючим і колись одного разу випив і йому було зле. Хлопці ж добряче напилися і у них виник словесний конфлікт, ОСОБА_13 називав ОСОБА_14 «двулічним». Конфлікт був виключно словесним, тривав хвилин 15-20, погроз вбивством не лунало. Він намагався словами хлопців заспокоїти, вмішуватися не бажав. Ні на кому з присутніх, в тому числі на ньому тілесних ушкоджень не було. Після цього, вже було пізно, вони розійшлися кожен по своїх ліжках, світло у камері горіло. Сичов ліг спати на своєму ліжку, розвернувшись обличчям до стіни; він пішов на своє ліжко і сидів у планшеті; ОСОБА_12 ліг у себе на ліжку та почав щось собі бубоніти під ніс, він не прислуховувався, що саме. Потім ОСОБА_12 піднявся та швидко попрямував до тумбочки, де почав щось шукати. Він відразу зрозумів, що той пішов за ложкою. Взявши заточену ложку, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_13 , він так зрозумів, щоб вбити. Тому він підскочив до ОСОБА_14 з питанням, що той робить. Кравець в цей момент стояв біля ліжка ОСОБА_13 , над головою, плечем ОСОБА_13 . Він же підійшов до ОСОБА_14 з правої сторони, взяв того за праву руку, у якій ОСОБА_12 утримував ложку. Кравець висмикнув руку, розвернувся до нього обличчям та мовчки «кинувся» до нього з ложкою, тобто направив у його бік руку з ложкою. Для того, щоб захистити себе, він схопив те, що було під рукою лавочку, яка стояла ліворуч від них, посередині, за дерев`яну частину, підняв її на рівень грудей та почав ОСОБА_14 відштовхувати. У нього ріст 1,72 м, ОСОБА_12 був трохи вище. Подальші події не пам`ятає, напевне, бив лавкою «наотмаш», не дивлячись, як дрова рубають сокирою, бо потім на тумбочці з акваріумом був відбитий шматок, видно він випадково влучив. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження думає, що були внаслідок контакту з металевою частиною лавки, хоча як саме він бив, куди, не пам`ятає. Де ділася ложка, не звертав уваги. Прийшовши до тями, виявив, що ОСОБА_12 сидить на підлозі, обпертий частково об своє ліжко, частково об тумбочку, при цьому ОСОБА_12 хропів. Будь-яких видимих тілесних ушкоджень, крові на ОСОБА_14 не було. Він поклав ОСОБА_14 на ліжко того, вкрив ковдрою, ОСОБА_12 продовжував хропіти, як людина, яка спить п`яною, ніс закладений. Він заварив чай, хвилин через 15 розбудив ОСОБА_13 , повідомив, що ОСОБА_12 хтів його вбити, сказав не будити ОСОБА_14 , хай поспить. Попили чаю, він ще казав ОСОБА_14 , щоб той приєднувався, але ОСОБА_12 не відповів. ОСОБА_13 спробував пульс, той був. Потім ОСОБА_13 постукав у двері, щоб підійшла адміністрація, так як з ОСОБА_14 було щось не те. Це було хвилин через 30. Прийшов інспектор, потім черговий, покликали фельдшера. Їх з ОСОБА_13 вивели з камери, лікар з ОСОБА_14 був ще годину, ОСОБА_12 був живим. Потім була викликана поліція, яким він повідомив, що «жахнув» ОСОБА_14 лавкою. Він визнає, що наніс ОСОБА_14 тілесні ушкодження, від яких той помер, але наміру убивати у нього не було, його стаття 121 частина друга і по ній він готовий понести будь-яке покарання.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він відбуває покарання у виді позбавлення волі. На Різдво 2022 року був у камері ДПК № 2 БВК-70. Всього у камері їх було троє засуджених: він, ОСОБА_15 і ОСОБА_12 . У той день у них у камері конфліктів не було, була розмова між обвинуваченим і ОСОБА_14 вдень через посуд: ОСОБА_12 поставив гріти воду, щоб помити посуд, сам сів дивитися телевізор, а ОСОБА_15 помив посуд. Розмова про це між обвинуваченим та потерпілим була неконфліктною, без агресії, погроз. У нього ж з ОСОБА_14 взагалі конфліктів не було. Він лягав спати близько 22 години. На той момент ОСОБА_12 сидів у телефоні, ОСОБА_15 у планшеті, тілесних ушкоджень ні на кому не було, як і конфліктів між ними. Скільки спав, не скаже, прокинувся вночі, від чого не знає. Як і зазвичай, горіло світло, обстановка у камері була видною. Кравець лежав у себе на ліжку, вкритий, але не з головою. Голова у ОСОБА_14 була розбита, у крові, кров була і біля ліжка. Він запитав у ОСОБА_15 , що трапилося. Обвинувачений сказав, що ОСОБА_12 кинувся на нього з заточкою і він вдарив. У ОСОБА_14 дійсно була особиста заточена ложка, з якою він відразу прийшов у камеру, на той момент цієї заточки він не бачив. До подій про заточку розмов у ОСОБА_14 не було. Як він зрозумів, ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_14 металевою лавкою. Лавка до того була прикручена саморізами, її можна було відірвати, щоб вдарити, коли він прокинувся, лавка була не на своєму місці. Кравець не ворушився, не хрипів, не стогнав. Він до ОСОБА_14 не підходив, пульс не міряв, не доторкувався, пішов постукав у двері, щоб покликати адміністрацію. Допомоги ОСОБА_14 вони з ОСОБА_15 не надавали. В цей час ОСОБА_15 ставив чайник, але чай попити вони не встигли, прийшов черговий. Що розповідав ОСОБА_15 , не чув, бо їх розвели по різним камерам.

Свідок ОСОБА_16 , ЧПНУ БВК-70, показав, що у той день він був при виконанні обов`язків. Годину не пам`ятає, йому доповів молодший інспектор ВНіБ ОСОБА_17 , який чергував на дільниці, що засуджений ОСОБА_13 з камери № 2 ДПК повідомив, що засудженому ОСОБА_14 потрібна медична допомога через травму. На той час у цій камері відбували покарання троє засуджених: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і обвинувачений ОСОБА_15 , відбували вже протягом тривалого часу, декілька місяців точно, про конфлікти між ними за час спільного проживання йому нічого невідомо. У камеру зайшли він, фельдшер, резервна група. Він запитав, що трапилося. Засуджений ОСОБА_15 відразу сказав: « ОСОБА_18 , вибачте, це я його». Засуджений ОСОБА_12 лежав на своєму ліжку посередині камери, на подушці, лицем донизу, вкритий ковдрою, але не з головою. Здалеку не було видно, але коли він підійшов, відразу зрозумів, що все погано, хоча ОСОБА_12 ще був живим. У камері було багато крові на ліжку, і біля ліжка ОСОБА_14 . Фельдшер відразу почав надавати першу медичну допомогу, але сказав, що потрібна швидка, він організував виклик швидкої медичної допомоги. ОСОБА_15 казав, що вдарив ОСОБА_14 лавкою, яка була у камері прикріпленою, ОСОБА_13 казав, що спав. По приїзду швидка констатувала смерть ОСОБА_14 . Засуджених ОСОБА_15 і ОСОБА_13 з камери вивели у інші приміщення. Було організовано пост з охорони місця скоєння злочину, до приїзду працівників поліції обстановка на місці не змінювалася. Під час неповного особистого обшуку засуджених ОСОБА_15 і ОСОБА_13 ніяких заборонених предметів виявлено не було, як і тілесних ушкоджень. Під час огляду камери було виявлено заточену ложку, де саме, точно не пам`ятає, ніби у тумбочці. Це заборонений предмет і якби про неї знали раніше вилучили б. Інших заборонених речей, в тому числі алкоголю, виявлено не було.

Як показав свідок ОСОБА_19 , інспектор відділу СПС БВК-70, 08.01.22 він ніс службу у складі окремої групи у режимному корпусі. У камері № 2 корпусу відбували покарання троє засуджених: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_15 . Жодних підозрілих звуків, стуку, криків, стонів з камери він не чув. Приблизно о 00.25 у двері камери постукав засуджений ОСОБА_13 . Вони підійшли до камери, відкрили перші двері. Сичов сказав, що ОСОБА_14 заподіяні тілесні ушкодження і той потребує допомоги. Молодший інспектор ВНіБ доповів ЧПНУ, вони зачекали проходу ЧПНУ, медпрацівника, чергової зміни і зайшли у камеру. У камері перше ліжко - ОСОБА_13 , друге ОСОБА_14 , третє ОСОБА_15 . Коли вони зайшли, ОСОБА_13 і ОСОБА_15 стояли, а ОСОБА_12 лежав на своєму спальному місці, вкритий ковдрою. На голові у ОСОБА_14 була кров, сліди крові були на підлозі біля ліжка. На ОСОБА_15 , ОСОБА_13 слідів крові, тілесних ушкоджень не було. ОСОБА_15 сказав, що завдав декілька ударів лавкою, яку відірвав, ОСОБА_14 . Звичайне місце лавки між першим і другим ліжками, коли вони зайшли, лавка була не на своєму місці, де саме вона знаходилася не звернув увагу. ОСОБА_20 почав надавати першу медичну допомогу ОСОБА_14 , але сказав, що її не достатньо, потрібно викликати швидку, що ОСОБА_21 і зробив. У камері потім знайшли заборонений предмет заточену ложку, де саме вже не пам`ятає, слідів крові на ложці не було.

З показань свідка ОСОБА_22 вбачається, що він служить на посаді молодшого інспектора ВНіБ БВК-70. У той день 08.01 ніс службу у складі чергової групи у режимному корпусі № 1. Після дванадцятої, десь о 00.20-00.25 у двері камери № 2 постукав засуджений ОСОБА_13 . Вони з ОСОБА_23 підійшли до дверей, ОСОБА_13 сказав, що засудженому ОСОБА_14 були нанесені тілесні ушкодження і той потребує допомоги. Заходити у камеру без ЧПНУ вони не мають права. Він доповів ЧПНУ про ситуацію, дочекалися приходу ЧПНУ, фельдшера, чергової групи, які зайшли у камеру. Він у камеру не заходив, був на порозі, тому лише здалеку бачив, що ОСОБА_12 лежав вкритим на своєму ліжку, були сліди крові, але самих тілесних ушкоджень він не бачив. На ОСОБА_15 і ОСОБА_13 слідів крові, тілесних ушкоджень не було. ОСОБА_20 почав надавати ОСОБА_14 допомогу, ЧПНУ викликав швидку. Чув, як ОСОБА_15 говорив ОСОБА_21 , що вдарив ОСОБА_14 декілька разів лавкою. Дійсно у камері була лавка, яка до події була прикріплена до підлоги саморізами, де лавка знаходилася, коли зайшли, не звернув уваги, вважає, що її можна було вирвати для нанесення ударів. Перед подією з камери підозрілих звуків не чув, про конфліктні ситуації у камері, заборонені предмети, алкоголь, йому нічого не відомо.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується:

*даними протоколу огляду місця події від 08.01.22 з фототаблицею до нього, при проведенні якого з 01.49 до 03.20 год. зафіксовано місце скоєння злочину - оглянуто приміщення камери № 2 дільниці посиленого контролю БВК-70. Під час огляду на другому від входу у камеру ліжку виявлено труп ОСОБА_10 обличчям догори, на лівому боку. На підлозі біля ліжка (між першим та другим ліжком) виявлено плями речовини бурого кольору, з яких зроблено змиви, як і з металевої основи лавки, яка розташовується між цими ліжками. Лавку вилучено до відділу поліції. Поруч з ліжком виявлено та вилучено чорні резинові шльопанці з плямами речовини бурого кольору. Також праворуч від ліжка (ближче до входу) на підлозі виявлено та вилучено чайну ложку. І на ліжку, і на одязі виявлено сліди речовини бурого кольору. При зовнішньому огляді трупа виявлено тілесні ушкодження, по всій поверхні голови наявне нашарування речовини бурого кольору, на мізинному пальці правої кисті по долонній поверхні виявлено рану з нерівними краями. Також в ході огляду вилучено частину пошкодженої тумбочки між ліжками № 1 і № 2 (т. 1, а.п. 10-21);

*даними протоколу огляду місця події від 08.01.22, при проведенні якого в черговій частині БВК-70, яка розташована в м. Бердичеві по вул. Низгірецькій, 1, оглянуто засудженого ОСОБА_6 , зафіксовано наявність на спортивних штанах останнього в районі колін, в нижній частині правої штанини плям темно-бурої речовини, схожої на кров. Штани ОСОБА_6 , а також його светр вилучено до відділу поліції (т. 1, а.п. 22);

*даними протоколу огляду місця події від 08.01.22 з фототаблицею до нього, під час якого в приміщенні моргу Бердичівської міської лікарні оглянуто труп ОСОБА_10 , зовнішнім оглядом зафіксовано тілесні ушкодження. Під час огляду відібрано змиви, зрізи нігтьових пластин з рук, вилучено одяг ОСОБА_10 (т. 1, а.п. 23-33);

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.01.22 з детальним описом умов та результатів слідчого експерименту та DVD-R-диском до нього, під час якого ОСОБА_6 за участі захисника, судово-медичного експерта у приміщенні камери № 2 ДПК БВК-70 показав коли, де та як відбувалася конфліктна ситуація між ним та ОСОБА_10 , механізм нанесення ударів підозрюваний так і не показав і тому, що не була залучена лавка, і не зміг пригадати (т. 1, а.п. 79-81, 82, т. 2, а.п. 137-142). Дані протоколу відповідають показанням обвинуваченого в залі суду. Допитаний як свідок старший слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_24 показав, що він був слідчим у цьому кримінальному провадженні. Під час досудового слідства ним було проведено слідчий експеримент за участі ОСОБА_6 . У слідчій дії брали участь судмедексперт, захисник, поняті, з дотриманням вимог ч. 6 ст. 240 КПК було складено протокол, з яким учасники ознайомлювалися, підписували, зауважень ні у кого не було. В подальшому було призначено судово-медичну експертизу, на яку направлялися матеріали справи, в тому числі і протокол слідчого експерименту з описом ходу і результатів слідчої дії. 24 лютого почалася повномасштабна збройна російська агресія, у відділі всі матеріали були складені у мішки, планувалася евакуація відділу. Тому і при формуванні всіх матеріалів, які надавалися для ознайомлення і потім передавалися до суду, випадково було не долучено частину протоколу слідчого експерименту з описом ходу і результатів, який був належним чином складений, оформлений, підписаний всіма учасниками. Після виявлення цього ці матеріали він передав прокурору;

*даними висновків судово-імунологічних експертиз (судово-медичних експертиз двох марлевих тампонів (змивів з рук), ватного тампону на фрагменті дерев`яного аплікатора, тапок, джемпера та спортивної кофти, двох штанів) № 42 від 19.01.22, № 43 від 19.01.22, № 41 від 21.01.22, № 64 від 18.01.22, № 68 від 27.01.22, № 69 від 28.01.22, відповідно до яких кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи АВ та супутнім антигеном Н за ізосерологічної групою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. У змивах з рук ОСОБА_10 , змиві з металевої основи лавочки, на гумових тапках чорного кольору, джемпері, спортивній куртці, штанах ОСОБА_10 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени АВН, походження яких можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властиві антигени. Такою особою може бути і ОСОБА_10 . Виключити домішку крові від ОСОБА_6 неможливо, так як він є носієм антигену Н, при умові, що у останнього були тілесні ушкодження, які супроводжувалися кровотечею (т. 1, а.п. 100-102, 122-124, 129-131, 136, 141-144, 150-152);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 4 від 10.01.22, відповідно до якого у ОСОБА_6 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на тілі не виявлено (т. 1, а.п. 187);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 9 від 09.02.22, відповідно до якого смерть ОСОБА_10 , 1977 р.н., настала від стиснення тканини головного мозку внаслідок перелому кісток склепіння та основи черепа, що підтверджується наявністю розлитої гематоми в правій гемісфері, перелому кісток склепіння та основи черепа, темною рідкою кров`ю в порожнинах серця і великих судин, різким венозним повнокров`ям внутрішніх органів, даними судово-гістологічної експертизи: крововиливи під м`які оболонки правої скроневої, правої потиличної долей головного мозку та мозочка - з незначною, слабовираженою лейкоцитарною інфільтрацією, крововиливи в речовину мозочка - з пошкодженням мозочкової тканини, набряк головного мозку. Згідно з даними судово-медичного дослідження експерт вважає, що смерть настала в межах 10-11 год. до початку дослідження тіла в секційній залі. Тілесні ушкодження у вигляді ран на голові, переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливу під оболонки мозку, спричинені від дії тупого твердого предмету (не виключно дерев`яною лавкою), відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та мають прямий причинний зв`язок зі смертю. При судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та саден на тілі. Спричинені від дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмету (предметів) (руками, ногами, тощо). Відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, та в причинному зв`язку зі смертю не перебувають. Будь-яких даних за тілесні ушкодження, які характерні для падіння з висоти власного зросту, без надання тілу прискорення чи з наданням тілу прискорення з подальшим ударом об поверхню, при дослідженні трупа не виявлено. Кров трупа відноситься до групи з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за серологічною системою АВО. При дослідженні тіла потерпілого будь-яких захворювань, які б могли вплинути на настання смерті, не виявлено. В крові від трупа ОСОБА_10 , 1977 р.н., виявлений етиловий спирт у концентрації 2,05‰, що за життя б відповідало б алкогольному сп`янінню середнього ступеня (т. 1, а.п. 190-192). Допитаний в суді судово-медичний експерт ОСОБА_25 показав, що він виїжджав і на огляд місця події у виправну колонію, і на слідчий експеримент за участі обвинуваченого ОСОБА_6 . Всі виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження виникли у короткий проміжок часу, який вимірювався хвилинами, практично одночасно, але не одномоментно. В описовій частині висновку експертизи зазначені всі виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, в тому числі і не зазначена у резолютивній частині висновку рвана рана п`ятого пальця правої кисті, яка має нерівні краї. Ця рана є легким тілесним ушкодженням, виникла від дії гострого, але не заточеного до гостроти леза, предмета, що могло бути і при утриманні в руці заточеної чайної ложки. Це тілесне ушкодження утворилося у той же проміжок часу, що і інші виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Після отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень і до настання його смерті минув незначний проміжок часу, який вимірювався десятками хвилин, максимум до години, на що, зокрема, вказує помірна (початкова) лейкоцитарна реакція організму на травми. Тілесні ушкодження, в результаті яких настала смерть ОСОБА_10 , сконцентровані в ділянці голови потерпілого. Утворення цих тілесних ушкоджень можливе від найменше одноразової дії тупого твердого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 був вилучений фрагмент кістки черепа, який був направлений на криміналістичне дослідження, за результатами якого було зроблено висновок, що таким предметом могла бути дерев`яна лавка. Крім того, при судово-медичному дослідженні на м`яких тканинах голови було виявлено чіткий відбиток дерев`яної частини лавки. Враховуючи виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, їхню локалізацію, нападник по відношенню до ОСОБА_10 в момент нанесення удару (-ів) знаходився найбільш ймовірно спереду (тільки за певних умов ззаду), удар наносився майже горизонтально, направлення сили удару було справа наліво і спереду назад по відношенню до потерпілого. Якщо б у момент нанесення удару (-ів) потерпілий був на ліжку у лежачому положенні, тоді б направлення сили удару було б зверху вниз. Всі виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли бути спричинені як зазначено слідчим 07.01.22 близько 23.30, тілесних ушкоджень, які б могли бути спричинені до 07.01.22, виявлено не було. Також не виявлено і посмертних тілесних ушкоджень. На думку експерта, враховуючи виявлені тілесні ушкодження, є дуже малоймовірним, що після спричинення тілесних ушкоджень на голові ОСОБА_10 міг здійснювати будь-які активні дії. Для проведення експертизи слідчий йому надавав протокол слідчого експерименту, у протоколі був детальний опис всього, що розповідав і показував ОСОБА_6 . Отже даними висновку та показаннями експерта підтверджується час та спосіб вчинення злочину, механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , зокрема нанесення потерпілому не менше 1 удару тупим предметом з необмеженою контактуючою поверхнею дерев`яною частиною лавки;

*даними висновку судово-медичної експертизи № 42 від 07.03.22, відповідно до якого, враховуючи локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень, експерт вважає, що спричинення тілесних ушкоджень в ділянці голови, внаслідок ударів металевою частиною лавки, малоймовірне, найймовірніше дерев`яною частиною лавки. Враховуючи локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень, експерт вважає, що спричинення виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 обставинам, вказаним ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, не відповідає, тобто як вказує підозрюваний, що удари наносились лише по голові, в напрямку зверху вниз, а згідно з дослідженням трупа та медико-криміналістичним дослідженням кісток склепіння черепа - перелом міг утворитися від дії тупого твердого предмету з необмеженою пласкою поверхнею, яка діяла на праву поверхню голови трупа з напрямком дії сили справа наліво та дещо спереду назад (т. 1, а.п. 195-196). Отже даними висновку з врахуванням показань експерта підтверджується спричинення потерпілому тілесних ушкоджень за допомогою дерев`яної частини лавки при нанесенні удару, коли потерпілий розташовувався у стоячому положенні обличчям до обвинуваченого, зліва направо, паралельно підлозі;

*даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-22/6540-БД від 12.04.22, при проведенні якої встановлено генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_10 (т. 2, а.п. 87-95);
*даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-22/6560-БД від 26.04.22, згідно з яким на наданих на дослідження штанах ОСОБА_6 виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на штанах збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_10 і не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_11 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_10 та в об`єктах зі штанів № НОМЕР_1 , 1.5 складає 9,65 х 10О?5 (сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,04 х 10?4 осіб), а у об`єктах 1,4, 1.6 - складає 7,14 х 10О?1 (сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,4 х 10?0 осіб). Походження слідів крові в об`єктах від ОСОБА_6 та ОСОБА_26 виключається (т. 2, а.п. 54-68). Отже даними висновку експертизи підтверджується, що лише загиблому ОСОБА_10 на місці події спричинялися тілесні ушкодження з кровотечею;
*даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-22/2286-БД від 22.04.22, згідно з яким встановлено генетичні ознаки зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_11 . На наданій на дослідження чайній ложці, яку вилучено 08.01.22 під час огляду приміщення камери № 2 ДПК БВК-70, виявлено кров людини та клітини з ядрами, встановлено їхні генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на штанах збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_10 і не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_11 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_10 та в об`єктах складає 1,86 х 10О?4. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 5,38 х 10?3 осіб). Походження слідів крові та клітин в об`єктах від ОСОБА_6 та ОСОБА_26 виключається (т. 2, а.п. 98-111);
*даними висновку амбулаторної комісійної судової психіатричної експертизи № 44-2022 від 08.02.22, відповідно до якого ОСОБА_6 , 1984 р.н., в період вчинення злочину виявляв змішаний розлад особистості за істеро-збудливим типом, стан компенсації, що відповідає шифру F 61.0 МКХ-10 перегляду, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував. ОСОБА_6 на даний час виявляє змішаний розлад особистості за істеро-збудливим типом, стан компенсації, що відповідає шифру F 61.0 МКХ-10, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру, потребує спостереження у лікаря-психіатра за місцем перебування (т. 1, а.п. 172-175).

Суд не покладає в основу вироку та визнає неналежними доказами дані висновків судово-імунологічної експертизи (судово-медичної експертизи двох марлевих тампонів) № 40 від 21.01.22, судово-цитологічної експертизи (судово-медичної експертизи зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_10 ) № 9/ц від 28.01.22, судово-цитологічної експертизи (судово-медичної експертизи зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_6 ) № 10/ц від 02.02.22 (т. 1, а.п. 95-96, 107-110, 115-117), показання свідка ОСОБА_27 (засуджений з іншої камери, який нічого не знає, про події дізнався постфактум), оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, висновки, показання свідка не містять.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 42, 43 КПК України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на справедливий суд, у підготовчому судовому засіданні до матеріалів провадження долучено й інші документи, які надано прокурором, обвинуваченим, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він наносив удари лавкою виключно з метою захисту, суд розцінює як захисну позицію та намір пом`якшити кримінальну відповідальність, використовуючи правовий інститут перевищення меж необхідної оборони та відсутність очевидців (показань очевидців) скоєння злочинних дій.

Однак згідно зі ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Показання ж обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність у нього стану необхідної оборони спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами, в тому числі і його власними показаннями щодо перебігу подій, і доказами, які носять об`єктивний характер, та встановленими фактичними обставинами. Так з показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що перед подією ніяких конфліктів у нього з потерпілим ОСОБА_10 не було, навпаки непорозуміння було між загиблим та обвинуваченим, відповідно жодних підстав для спричинення шкоди ОСОБА_11 , тим більше заподіяння йому смерті, у ОСОБА_10 не існувало. На це ж вказує і виявлення заточеної ложки далеко від ліжка свідка ОСОБА_11 . Водночас обвинувачений, хоча і не має з точки зору здоров`я будь-яких перешкод у сприйнятті та запам`ятовуванні навколишніх подій, зазначає, що саме нанесення ним ударів потерпілому він не пам`ятає, припущення обвинуваченого про можливий механізм нанесення ним ударів (два удари лавкою зверху вниз) спростовано висновками судово-медичних експертиз та показаннями експерта. ОСОБА_6 було обстежено відразу після подій, жодних тілесних ушкоджень на ньому виявлено не було. З врахуванням наведеного, беручи до уваги показання самого обвинуваченого про нанесення декількох ударів, показання експерта про те, що після отримання удару в голову потерпілий вже не міг здійснювати активні дії, тобто навіть за умови попереднього вчинення вбитим якихось неправомірних дій з використанням заточеної ложки (хоча показання обвинуваченого в цій частині нічим не підтверджені) стану необхідної оборони у момент виникнення умислу на вчинення неправомірних дій у відношенні до співкамерника з використанням лавки та при її використанні не було. Крім того про це свідчить і наступна поведінка обвинуваченого: після нанесення ударів обвинувачений не викликав представників адміністрації, а підняв скривавленого потерпілого, поклав його на ліжко та вкрив, що є цілком логічною поведінкою переможця за результатами закінчення конфлікту між засудженими. Отже у ОСОБА_6 був відсутній стан необхідної оборони і відповідно за відсутності такого стану в діях ОСОБА_6 не буде перевищення меж такої оборони.

Разом з тим, оцінюючи наведені вище докази в їхній сукупності, суд вважає, що, встановивши фактичні обставини, орган досудового слідства не встановив доказів для підтвердження кваліфікації за ст. 115 КК України.

Так, з суб`єктивної сторони вбивство, передбачене ст. 115 КК України, може бути лише умисним. Умисне вбивство може бути вчинене з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

Водночас у даному кримінальному провадженні досудовим слідством було достовірно встановлено лише факт нанесення ОСОБА_6 одного удару дерев`яною частиною лавки у голову ОСОБА_10 , судом в ході судового розгляду встановлено час спричинення тілесних ушкоджень, час смерті, найбільш вірогідний механізм спричинення тілесних ушкоджень. Обстановку та обставини перебігу події прямими доказами не встановлено, обвинувачений заперечував та заперечує, що пам`ятає фактичні обставини у цей момент, єдиний можливий очевидець зазначає, що також їх не бачив, бо спав. Тому суд, вирішуючи справу, виходить із тієї невеликої кількості доказів, які було надано сторонами і які свідчать про спрямованість умислу обвинуваченого.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові № 2 від 07.02.03 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел судам необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Оцінюючи у наведеному аспекті встановлені обставини, досліджені докази, в тому числі показання обвинуваченого, суд враховує, що обвинувачений завдав невелику кількість ударів (за твердженням експерта влучання у життєво важливий орган можливо було і одне) в голову, такі удари наносилися зовсім не пристосованим для цього знаряддям лавкою, що вказує на спонтанність виникнення наміру спричиняти тілесні ушкодження. При цьому за встановленими обставинами обвинувачений після падіння потерпілого самостійно припинив свої дії, підняв та поклав потерпілого на ліжко, що вказує на те, що у випадку наявності у ОСОБА_6 умислу саме на вбивство потерпілого він мав можливість довести задумане до кінця, але натомість вжив заходів для переміщення потерпілого у комфортні умови. За таких умов досліджені в ході судового розгляду докази, в тому числі ті, що мають об`єктивне джерело походження, зокрема і висновки судово-медичних експертиз, вказують на такі спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, які не вказують на наявність у обвинуваченого умислу саме на вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 було нанесено у життєво важливий орган малу кількість ударів непристосованим предметом, при чому за наявності можливості нанести удари металевою частиною, як більш дієвою нанесено дерев`яною частиною, удари нанесено хоча і в голову, але під кутом, характерним для простої бійки, а не для добивання особи, яка не може опиратися, обвинувачений мав можливість вбити ОСОБА_10 , однак цього не зробив, хоча і усвідомлював, що спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Все це свідчить про те, що у ОСОБА_6 суб`єктивне ставлення до настання смерті потерпілого характеризується необережністю, тобто його дії мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Також суд виключає з формулювання обвинувачення посилання органу досудового слідства на те, що ОСОБА_6 перед нанесенням ударів зірвав прикріплену до підлоги дерев`яну лавку, оскільки цей факт жодним прямим доказом не підтверджено, належних слідчий дій для підтвердження цього факту не проведено (під час огляду місця події підлогу взагалі не оглянуто, лавка, хоча і визнана слідчим речовим доказом, однак її огляд в порушення вимог закону не проведено, її місцезнаходження слідчим не визначено тощо). Крім того, цей факт жодним чином не впливає на встановлення наявності/відсутності складу кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною в частині та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше судимий, відбуває покарання у виді позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризується негативно, має негативну спрямованість особистості, в колективі засуджених вживається з ускладненнями, схильний до створення конфліктних ситуацій, перебуває на профілактичному обліку як особа «схильна до самогубства», «схильна до членоушкодження».

З урахуванням наведеного, характеру та ступеню суспільної небезпеки дій, вчинених обвинуваченим під час відбування покарання у виді позбавлення волі, тяжкості та наслідків вчиненого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини, пов`язані з позбавленням та посяганням на життя інших людей, та вчинив новий насильницький злочин, який призвів до смерті людини, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає покарання у виді позбавлення волі. При визначенні строку покарання суд враховує запропоновану учасниками міру покарання, з врахуванням остаточної кваліфікації, і тому для досягнення мети покарання, в тому числі запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити покарання на строк позбавлення волі в межах санкції статті на строк ближче до максимального. Остаточне покарання суд призначає за сукупністю вироків, приєднуючи невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 15.02.11. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншим особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні подано не було.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_6 .

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи, що обвинувачений на даний час має статус засудженого до позбавлення волі, беручи до уваги відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Слов`яносербського районного суду Луганської області від 15 лютого 2011 року, та призначає ОСОБА_6 до відбуття 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 обраховувати з 13 жовтня 2022 року.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили:

шльопанці-тапки резинові чорного кольору з плямами речовини бурого кольору; чайну ложку; ватний тампон дерев`яного аплікатора із змивами речовини бурого кольору з металевої основи лавочки; частину дерев`яної тумбочки; куртку синього кольору «Rebook», кофту чорного кольору, штани сірого кольору, штани синьо-чорні, які належать померлому ОСОБА_10 , даних про місцезнаходження яких матеріали провадження не містять, останнє відоме місцезнаходження відповідно до постанови від 10.01.22 у старшого слідчого Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_24 знищити;
лавку, даних про місцезнаходження якої матеріали провадження також не містять, останнє відоме місцезнаходження відповідно до постанови від 10.01.22 у старшого слідчого Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_24 повернути законному володільцю ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70);
спортивні штани темно-синього кольору та светр зелено-коричневого кольору, які належать ОСОБА_6 , даних про місцезнаходження яких матеріали провадження не містять, останнє відоме місцезнаходження відповідно до постанови від 10.01.22 у старшого слідчого Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_24 повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 (ід.н. НОМЕР_2 ) на користь держави 40579 грн. 81 коп. процесуальних витрат на залучення експертів при проведенні ДНДЕКЦ МВС України трьох судових молекулярно-генетичних експертиз.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.01.22 на куртку синього кольору «Rebook», кофту чорного кольору, штани сірого кольору, штани синьо-чорні, які належать померлому ОСОБА_10 ; спортивні штани темно-синього кольору та светр зелено-коричневого кольору, які належать ОСОБА_6 , які були вилучені згідно протоколів оглядів місця події від 08.01.2022 р. - скасувати.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувати.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 12.01.22 до 08.04.22 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області. Для особи, яка перебуває під вартою (перебуває у місцях позбавлення волі), строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3