ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/28/22 Справа № 703/1895/19 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
з участю:
прокурорівОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 (в режимі ідеоконференції),

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

законних представників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000343 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про застосування щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хацьки Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, без постійного місця проживання,

примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з закриттям кримінального провадження.

Звільнено ОСОБА_8 з Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України".

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування до суду направлено клопотання, погоджене прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 за ознаками суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За змістом даного клопотання, ОСОБА_8 05.03.2019 близько 14 години, перебуваючи у нежитловому приміщенні будинку в АДРЕСА_1 , під час сварки зі своїм знайомим ОСОБА_13 , що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин після спільного вживання спиртних напоїв, умисно, з метою заподіяння смерті наніс невстановлену кількість не менше 2-3 ударів руками та 3-5 ударів палицею по голові, тулубу та кінцівкам ОСОБА_13 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, а саме перелому кісток основи і склепіння черепа, субдуральної гематоми над випуклими частинами обох півкуль головного мозку, забиття мозкової тканини на лівій і правій скроневій частках головного мозку, субарахоїдальних крововиливів на випуклій поверхні обох лобних, скроневих і тім`яних часток головного мозку, кровотечі із ніздрів та лівого слухового отвору, суцільного крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин лівої скронево-тім`яно-потиличної області крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин в області проекції правої скроневої кістки та на лобі справа, просякнення кров`ю обох скроневих м`язів, суцільного синця в лівій скроневій м`язів, суцільного синця в лівій скронево-тім`яно-потиличній області голови, суцільного синця на передній і задній поверхні лівої вушної раковини із раною у її верхній третині, садна області лівої брови, суцільного синця на верхньому повіці лівого ока із раною на своїй поверхні, суцільного синця на повіках правого ока, садна на правій щоці (ближче до носу) крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи справа, суцільного крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, синця лівого плеча поодинових синців обох передпліч, суцільного синця на тильній поверхні правої кисті, суцільного синця нижньої третини лівого стегна, суцільного синця лівого колінного суглобу, садна правої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в наслідок чого ОСОБА_13 помер.

21.07.2020 ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено в задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі ч. 3 ст. 513 КПК України, через те, що прокурором не доведено, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння за обставин наведених в ньому.

Зокрема судом зазначено, що фактично прокурором надані письмові докази, які підтверджують факт насильницької смерті ОСОБА_13 , докази того, що речі, на яких перебував ОСОБА_13 містять саме його кров, палиця, вилучена з місця події, також містить його кров, а речі, в яких був вдягнений ОСОБА_8 містять кров, що може походити від ОСОБА_13 або іншої особи з подібною формулою крові. Разом з цим доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, органом досудового розслідування не здобуто і не надано.

Судом не прийнято до уваги в якості доказів, які можуть бути покладені в основу обвинувального вироку: показання дільничого інспектора ОСОБА_14 , так як він надавав показання з чужих слів, а саме зі слів самого ОСОБА_8 , які він здобув до огляду місця події. Крім того враховано, що вказані показання надавалися особою, яка відповідно до висновку експертів не могла усвідомлювати свої дії і керувати ними; показання ОСОБА_15 , який також, як і ОСОБА_14 не бачив безпосередньо, як ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_13 , а був запрошений дільничим і підтвердив той факт, що ОСОБА_8 був у неадекватному стані та висловлювався незрозуміло; письмові пояснення ОСОБА_16 , які прокурором були оголошені у судовому засіданні, оскільки судове рішення може бути обґрунтоване лише показаннями, які безпосередньо сприймав суд відповідно до правил ст.255 КПК України.

Звернуто увагу на те, що слідчим, який проводив досудове розслідування не було використано права на допит особи єдиного очевидця нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, під час досудового розслідування відповідно до правил ст. 225 КПК України, враховуючи, що свідок ОСОБА_16 був особою без постійного місця проживання. Також зазначено, що лише на 17 судовому засіданні прокурором зазначено, що даний свідок помер.

Судом констатовано, що органом досудового розслідування, не було використано всіх наданих кримінально процесуальним законом можливостей щодо повного та об`єктивного збирання всіх доказів, не забезпечено дієвого розслідування, а тому порушено завдання кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.07.2020 через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити в провадженні нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим типом нагляду.

Апелянт посилається на те, що судом оцінено проведені в кримінальному провадженні слідчі дії, однак залишено поза увагою обставини, які мають визначальне значення для правильного вирішення кримінального провадження.

Зокрема зазначає, що всупереч ст. 370 КПК України судом не надано оцінки дослідженим письмовим доказам, лише їх перераховано в судовому рішенні, а деяким доказам дано поверхневу оцінку без дослідження у нарадчій кімнаті.

Вказує, що судом висловлено припущення в ухвалі про те, що «можливо, ОСОБА_8 і наносив удари ОСОБА_13 , можливо і палицею, можливо і руками, ногами, так як на його одежі була знайдена кров, яка могла належати ОСОБА_13 , однак, при яких обставинах вона туди потрапила, можливо лише припускати», що є неприпустимим.

Звертає увагу на те, що судом проігноровано позицію захисника ОСОБА_8 і його законного представника, які підтримали прокурора вважаючи, що причетність останнього до вчинення суспільно-небезпечного діяння беззаперечно доведена в судовому засіданні.

На думку прокурора, судом безпідставно, всупереч сталій практиці ЄСПЛ, відмовлено в прийнятті як доказу показань свідка ОСОБА_17 , який був очевидцем подій та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і не був безпосередньо допитаний судом.

В ході апеляційного розгляду прокурор просить повторно допитати свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та дослідити письмові докази, перелік яких наведений в прохальній частині апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурорів в підтримку апеляційної скарги в повном обсязі з наведених в ній доводів; особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , який у вирішенні апеляційних вимог прокурора поклався на розсуд суду; захисника ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_12 про задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши докази в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора належить до задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано та постановлено ухвалу, яка підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Приймаючи рішення щодо недоведеності органом досудового розслідування факту вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, безпідставно визнавши частину з них недопустимими, а власний висновок побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.

За результатами проведеного апеляційного розгляду, повторно дослідивши докази, в межах заявленого прокурором і задоволеного судом клопотання, колегія суддів встановила наступні обставини вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння.

05.03.2019 близько 14 години ОСОБА_8 , перебуваючи у нежитловому приміщенні будинку в АДРЕСА_1 , під час сварки зі своїм знайомим ОСОБА_13 , що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин після спільного вживання спиртних напоїв, наніс невстановлену кількість не менше 2-3 ударів руками та 3-5 ударів палицею по голові, тулубу та кінцівкам ОСОБА_13 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, а саме перелому кісток основи і склепіння черепа, субдуральної гематоми над випуклими частинами обох півкуль головного мозку, забиття мозкової тканини на лівій і правій скроневій частках головного мозку, субарахоїдальних крововиливів на випуклій поверхні обох лобних, скроневих і тім`яних часток головного мозку, кровотечі із ніздрів та лівого слухового отвору, суцільного крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин лівої скронево-тім`яно-потиличної області крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин в області проекції правої скроневої кістки та на лобі справа, просякнення кров`ю обох скроневих м`язів, суцільного синця в лівій скроневій м`язів, суцільного синця в лівій скронево-тім`яно-потиличній області голови, суцільного синця на передній і задній поверхні лівої вушної раковини із раною у її верхній третині, садна області лівої брови, суцільного синця на верхньому повіці лівого ока із раною на своїй поверхні, суцільного синця на повіках правого ока, садна на правій щоці (ближче до носу) крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи справа, суцільного крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, синця лівого плеча поодинових синців обох передпліч, суцільного синця на тильній поверхні правої кисті, суцільного синця нижньої третини лівого стегна, суцільного синця лівого колінного суглобу, садна правої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в наслідок чого ОСОБА_13 помер.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення, безпосередньо дослідженими судом першої та частково апеляційної інстанції доказами.

Зокрема показаннями свідка ОСОБА_19 , допитаного судом апеляційної інстанції про те, що в березні 2019 року в якості дільничного інспектора перебував на робочому місці. Від ОСОБА_18 йому стало відомо, що в одному з покинутих будинків побилися безпритульні і один з них помер. Прибувши на вказане місце він виявив труп ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . На місці ним був опитаний ОСОБА_17 , який повідомив, що під час сварки ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_13 . Крім того неподалік від місця події, в одному з розвалених будівель перебував ОСОБА_8 , який спав. На відеозапис ОСОБА_8 повідомив, що саме він побив ОСОБА_13 . Спочатку вони вживали алкогольні напої, а потім він почав бити ОСОБА_13 шматком дерева по голові, руками та ногами.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.03.2019 з фототаблицею до нього, досліджених під час апеляційного розгляду, за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_13 з тілесними ушкодженнями. З місця події вилучено предмет схожий на ніж загальною довжиною близько 10 см, частини нігтьових пластин з правої та лівої руки трупа, мікронакладення з обох рук, виріз з матраца зі слідами речовини бурого кольору, наволочку зі слідами речовини бурого кольору, палицю та частину палиці, палицю зі слідами бурого кольору, дві банки, дві тарілки (Том 1, а.п. 178-190).

Згідно висновку експерта № 05-6-02/103 від 22.04.2019, дослідженого під час апеляційного розгляду, смерть ОСОБА_13 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломами кісток основи і склепіння черепа із забиттям речовини головного мозку, і підоболонковою кровотечею та отягатилася набряком із набубнявінням речовини головного мозку.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлено наступні ушкодження:

-відкрита черепно-мозкова травма, а саме перелом кісток основи і склепіння черепа, субдуральна гематома над випуклими частинами обох півкуль головного мозку, забиття мозкової тканини на лівій і правій скроневій частках головного мозку, субарахоїдальних крововиливів на випуклій поверхні обох лобних, скроневих і тім`яних часток головного мозку, кровотечі із ніздрів та лівого слухового отвору, суцільного крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин лівої скронево-тім`яно-потиличної області крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин в області проекції правої скроневої кістки та на лобі справа, просякнення кров`ю обох скроневих м`язів, суцільного синця в лівій скроневій м`язів, суцільного синця в лівій скронево-тім`яно-потиличній області голови, суцільного синця на передній і задній поверхні лівої вушної раковини із раною у її верхній третині, садна області лівої брови, суцільного синця на верхньому повіці лівого ока із раною на своїй поверхні, суцільного синця на повіках правого ока, садна на правій щоці (ближче до носу) крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи справа, суцільного крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, які виникли від дії твердого тупого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи дані судово-гістологічної експертизи, можуть відповідати проміжку часу наближеному до 120-180 хвилин перед моментом смерті, мають ознаку тяжкого тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя. Смерть ОСОБА_13 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями;

-синець лівого плеча, поодинокі синці обох передпліч, суцільний синець на тильній поверхні правої кисті, суцільний синець на тильній поверхні лівої кисті із садном на своїй поверхні, суцільний синець нижньої третини лівого стегна, суцільний синець лівого колінного суглобу, садно правої гомілки, які виникли від дії твердого предмету, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи їх морфологічні ознаки, можуть відповідати проміжку часу до доби перед моментом смерті, мають ознаки, приміняюючи їх до живих людей, легкого тілесного ушкодження. В крові ОСОБА_13 виявлено етиловий спирт, концентрація якого, примінюючи до живих людей, відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

На верхніх та нижніх кінцівках, які, як правило, підставляються під удари або ними наносяться, за умови боротьби чи самооборони, виявлено тілесні ушкодження, що наведені вище та відповідають ознакам легких (Том 1, а.п.190-192).

Згідно висновку експерта № 7/3 від 07.06.2019 з ілюстративною таблицею, дослідженого під час апеляційного розгляду, речовина бурого кольору, виявлена на уламку дерев`яної палиці, вилученої під час огляду місця події 07.03.2019, є кров`ю людини. Кров, виявлена на іншому уламку дерев`яної палиці, вилученої під час огляду місця події 07.03.2019, може походити від потерпілого ОСОБА_13 (Том 1, а.п. 211-215).

З висновку експерта № 7/4 від 22.05.2019 з ілюстративною таблицею, дослідженого судом апеляційної інстанції, слідує, що речовина бурого кольору на вирізі з матрацу та на наволочці, вилучених під час огляду місця події 07.03.2019, є кров`ю людини, що може походити від потерпілого ОСОБА_13 (Том 1, а.п. 218-224).

За змістом протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.03.2019, ОСОБА_8 затримано о 13 год. 40 хв. в м. Сміла Черкаської області по вул. Одеська, 74. Під час обшуку затриманої особи, в присутності понятих, у ОСОБА_8 вилучено предмети одягу, в тому числі сині джинсові штани та пару кросівок (Том. 2, а.п. 15-19).

Відповідно до висновку експерта № 7/2 від 26.06.2019 з ілюстративною таблицею, кров людини, виявлена на синіх джинсових штанах та правому кросівку, що були вилучені у ОСОБА_8 при його затриманні, може походити від потерпілого ОСОБА_13 або іншої особи з групою крові B (ІІІ) з супутним антигеном Н ізосерологічної системи АВ0 ( Том 2, а.п. 21-31).

Колегією суддів також переглянуто відеофайл «V90307-111644» із записом, яким зафіксовано як ОСОБА_8 відповідає на запитання чоловіка, що говорить за кадром. Зокрема ОСОБА_8 вказував, що завдавав удари чоловіку на ім`я ОСОБА_20 спочатку кулаком, а потім товстим дрючком з берези близько 3-х разів, а потім пішов. Не пам`ятає чи бачив кров, чи ні, однак знає, що ОСОБА_20 іще розмовляв і залишався з ОСОБА_21 . Коли повернувся, бачив ОСОБА_20 в крові. Також зазначав, що ОСОБА_20 по голові не бив, пару разів вдарив по тілу (Том 1, а.п. 202).

Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини спростовують висновки суду першої інстанції щодо недостатності належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння та недоведеності органом досудового розслідування перед судом, поза розумним сумнівом, того, що він вчинив вбивство потерпілого ОСОБА_13 .

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Зокрема, факт насильницької смерті ОСОБА_13 підтверджений протоколом огляду місця події від 07.03.2019, яким зафіксоване виявлення тіла останнього з тілесними ушкодженнями та висновком експерта № 05-6-02/103 від 22.04.2019 про те, що смерть потерпілого настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломами кісток основи і склепіння черепа із забиттям речовини головного мозку, і підоболонковою кровотечею та отягатилася набряком із набубнявінням речовини головного мозку, спричиненими дією твердого тупого предмета, є тяжкими тілесними ушкодженнями за ознакою небезпеки для життя.

Скоєння суспільно небезпечного діяння по відношенню до ОСОБА_13 та причетність до цього ОСОБА_8 доводиться: показаннями свідка ОСОБА_19 , який у покинутому будинку виявив тіло потерпілого та свідка ОСОБА_17 , який наразі помер, однак вказував на те, що під час сварки ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_13 ; протоколом затримання ОСОБА_8 від 07.03.2019, під час якого у нього вилучено джинсові штани та пару кросівок; висновком експерта № 7/2 від 26.06.2019 про те, що виявлена на синіх джинсових штанах та правому кросівку, що були вилучені у ОСОБА_8 при його затриманні, кров може походити від потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом огляду місця події від 07.03.2019 в ході якого з місця події вилучено палицю та її фрагменти зі слідами бурого кольору; висновком експерта № 7/3 від 07.06.2019 про те, що речовина бурого кольору, виявлена на уламку дерев`яної палиці, вилученої під час огляду місця події 07.03.2019, може походити від потерпілого ОСОБА_13 .

Колегія суддів визнає допустимим доказом показання ОСОБА_19 , що частково були надані зі слів ОСОБА_17 , з огляду на наступне.

Свідок ОСОБА_17 єдиний очевидець вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_8 не був допитаний в судовому засіданні у зв`язку зі смертю.

Одним із видів показань є показання з чужих слів, під якими розуміють висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненнях іншої особи. За своєю суттю показання з чужих слів є похідними доказами.

Положеннями ч. 3 ст. 97 КПК України встановлено випадки, в яких первинні показання можуть бути замінені показаннями із чужих слів у зв`язку з тим, що суд визнає неможливість безпосереднього допиту особи в суді. Зокрема, суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.

Водночас, показання із чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень ч. 2 ст. 97 КПК України.

Тобто законність та обґрунтованість судового рішення має визначатися в такому разі підтвердженням показань із чужих слів сукупністю інших належних, допустимих і достовірних доказів.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці щодо визнання показання із чужих слів допустим доказом також звертав увагу на те, що показання із чужих слів не можуть бути вирішальними та єдиними під час винесення судового рішення, а мають бути підтверджені іншими допустимими доказами (п. 55 рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Заява № 17444/04) від 21 жовтня 2010 року).

Показання ОСОБА_19 надані зі слів ОСОБА_17 щодо обставин нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , не суперечать встановленим фактичним обставинам провадження та підтверджені сукупністю інших належних, допустимих і достовірних доказів, наведених вище, тому приймаються як доказ на підтвердження вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, інкримінованого органом досудового розслідування.

Таким чином, колегія суддів визнає доведеним, що ОСОБА_8 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч.1 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Колегія суддів вважає, що враховуючи те, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак і з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Оскільки ОСОБА_8 в період інкримінованих йому дій, не міг усвідомлювати їх значення та керувати ними, покликання на умисел, мотив та мету вчинення суспільно небезпечного діяння, про які зазначено в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, є недоречними.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 123 від 10.04.2019, дослідженого судом апеляційної інстанції, ОСОБА_8 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, мав прояви хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїчної форми з епізодичним перебігом і стабільним дефектом та легкої розумової відсталості на рівні легкої дебільності, через що не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 через вказані прояви хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїчної форми з епізодичним перебігом і стабільним дефектом та легкої розумової відсталості на рівні легкої дебільності не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині актуальні галюцинаторні, психопатоподібні розлади із схильністю до проявів агресії, що становить активний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння суспільно небезпечниї дій, він потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом і лікування в примусовому порядку (Том 1, а.п. 166-172).

Частиною 2 статті 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 115 КК України у стані неосудності і потребує застосування примусових заходів медичного характеру та дані про його особу, колегія суддів, враховуючи положення ст. 92 КК України про те, що їх метою є надання амбулаторної психіатричної допомоги для обов`язкового лікування та запобігання вчиненню суспільно небезпечних діянь, вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_8 інших більш м`яких видів примусових заходів медичного характеру, передбачених п.1-3 ч. 1 ст. 94 КПК України, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, п. 4 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 418, 419, 512, 513 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання погоджене з прокурором ОСОБА_7 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді