Провадження № 1-кс/714/706/22
У Х В А Л А

"11" жовтня 2022 р. м. Герца

Слідчий суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,-

за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисникаОСОБА_4
власника майнаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним клопотанням, посилаючись на те, що в провадженні слідчого відділення №2 (м. Герца) знаходяться матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчинене з корисливих мотивів яке було організовано групою осіб до складу якої входило ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших невстановлені органом досудового розслідування особи.

Під час обушку автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , який у свою чергу використовувала підозрювана ОСОБА_8 для незаконного переправлення осіб через державний кордон України, було виявлено та вилучено мобільний телефон, дві сім картки оператора «Водафон» та блокнот з чорновими записами

06 жовтня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

З посиланням на те, що вищевказані речі та автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_1 , можуть бути предметом та/або являються знаряддям вчинення кримінально-протиправних дій та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, з метою уникнення їх знищення, втрати або пошкодження, слідчий просив накласти на них арешт.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з посиланням на обставини викладені у ньому.

Власник майна ОСОБА_5 заперечуючи проти клопотання прокурора послалася на те, що спірний автомобіль належить їй на праві власності та використовує в інтересах сім`ї. Вона одна виховує та утримує сина ОСОБА_10 , тому спірний автомобіль є єдиним способом пересування для неї та сина, відтак просила відмовити у накладенні арешту на належний їй транспортний засіб. Щодо накладення арешту на інше майна, яке було вилученого в неї працівниками поліції, то питання залишила на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала. Вважає, що оскільки ОСОБА_5 не оголошено про підозру у вчиненні жодного кримінального правопорушення то накладання арешту на належний їй автомобіль буде для неї обтяженням у його використанні в особистих справах та інтересах сім`ї, а тому просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Щодо іншого майна влученого у ОСОБА_5 , то розгляд даного питання залишає на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування.

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В свою чергу, п.п.1 та 3 ч.2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, слідчий як на правову підставу свого клопотання послалася саме на необхідність накладення арешту на майно за для забезпечення збереження речових доказів.

Нормою ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на санкцію ч. 3 ст. 332 КК України, остання входить до переліку кримінальних правопорушень про які йдеться у ч. 1 ст. 96-1 КК України, а тому за вчинення даного кримінального правопорушення може бути застосовано спеціальна конфіскація. Окрім того, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України також передбачено конфіскацію майна, як додаткове покарання.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 27 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені повідомлення про кримінальні правопорушення за №0000127 й розпочате досудове розслідування за ч.3 ст. 332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчинене з корисливих мотивів групою осіб до складу якої входило ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші невстановлені органом досудового розслідування особи.

Звертаючись до суду із вказаним клопотанням слідчий послався на те, що ОСОБА_8 у своїй протиправній діяльності користувалась автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно технічного паспорту серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , мешканки с. Тарашани, Чернівецького району, Чернівецької області.

На підставі ухвали слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 05.10.2022 року було проведено обшук автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був вилучений 06.10.2022 року поміщений на спеціальний майданчик ГУНП в Чернівецькій області. Під час проведення обшуку, в автомобілі було виявлено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S9+», дві сім картки оператора «Водафон» та блокнот з чорновими записами, які були вилучені та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП.

Виявлені та вилучені речі на які слідчий просить накласти арешт, за постановою слідчого відділу СУ ГУНП ОСОБА_11 від 06 жовтня 2022 року визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

06 жовтня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене в клопотанні слідчого майно, а саме автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_1 , який ОСОБА_8 використовувала у своїй незаконній діяльності, а також виявлені та вилучені під час обшуку у ньому мобільний телефон, дві сім картки оператора «Водафон» та блокнот з чорновими записами, відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК України та є речовими доказами в даному кримінальному провадженні, а тому спірне майно являється предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, у зв`язку із чим необхідно накласти на них арешт за для забезпечення їх збереження як речових доказів.

Водночас, вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна врахувати, серед іншого, також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно з ст. 1 «Додаткового протоколу» до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20.11.1952 року (Париж), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За наведених вище обставин, прихожу до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання слідчого та застосовування найменш обтяжливого способу арешту майна, а саме накладення арешту на спірний автомобіль без позбавлення власника ОСОБА_5 права користування та володіння транспортними засобами, наряду з правомочністю розпорядження, оскільки таке обмеження його права власності на зазначений автомобіль буде надмірним та безпідставним.

Слід також зазначити, що часткове задоволення вказаного клопотання, виправдовують потреби досудового розслідування з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на мобільний телефон марки дві сім картки оператора «Вадафон» та блокнот з чорновими записами, які були вилученні в ході проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000127.
Накласти арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , що полягає у забороні його відчуження.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.
Повний текст ухвали складений «14» жовтня 2022 року.

Слідчий суддя: