28.09.2022Справа № 554/8031/22
Провадження № 1-кп/554/981/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» вересня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000036 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болшегривське, Нововаршавського району, Омської області, Росія, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, який перебуває у військовому званні «молодший сержант», командира 3 відділення охорони 4 по взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні молодший сержант, перебуваючи на посаді командира 3 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від неї, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, затвердженої Постановою Верховної Ради України «Про текст Військової присяги» від 06.12.1991, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 чи іншому визначеному наказом місці, без дозволу командування вказаної військової частини та без поважних причин, 13 травня 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував за межами військової частини до 17 травня 2022 року.
Крім того, ОСОБА_3 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні молодший сержант, перебуваючи на посаді командира 3 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від неї, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, затвердженої Постановою Верховної Ради України «Про текст Військової присяги» від 06.12.1991, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 чи іншому визначеному наказом місці, без дозволу командування вказаної військової частини та без поважних причин, 14 червня 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував за межами військової частини до 20 червня 2022 року.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчиненому в умовах воєнного стану.
10 серпня 2022 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині). Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , із застосуванням положення ст. 69 КК України, у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просять затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.08.2022 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 ..
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений беззастережно визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладену 10 серпня 2022 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 на досудовому розслідування не обирався, підстав для його обрання немає.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 серпня 2022 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтавишляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Октябрського районного суду
м. Полтави: ОСОБА_1