В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду № 5 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0002139, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2019 року за обвинуваченнямОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Шумилів, Бершадського району, Вінницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -
У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Так, 20.09.2019 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002139 від 30.07.2019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Відповідно до обвинувального акту: 30.07.2019 поліцейські в складі: інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виконували свої службові обов`язки, а саме здійснювали патрулювання в межах м. Біла Церква Київської області.

Відповідно до посадових обов`язків поліцейських патрульної поліції, затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції від 31.01.2020 № 187, основними завданнями та обов`язками поліцейського взводу є:

- безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

- первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

- розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

- у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформувати безпосереднього керівника та (або) служби моніторингу патрульної поліції і вживати заходів щодо запобігання та припинення такого правопорушення.

Згідно норм ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу - представниками влади, на яких

ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.

Таким чином інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», поліцейські ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 оснащені нагрудними відеокамерами.

Так, 30.07.2019 об 00 годині 55 хвилин, на автодорозі М 05 Київ Одеса ОСОБА_6 зупинив автомобіль БМВ, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

В подальшому, поліцейськими після зупинки даного автомобіля повідомлено водія ОСОБА_4 про причину зупинки та висунуто вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль.

В ході розмови поліцейських із водієм ОСОБА_4 попередньо за зовнішніми ознаками, встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому повідомлено про порушення ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та про необхідність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

30.07.2019 о 02.54 год. в зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 останнього було оглянуто за допомогою газоаналізатора «Драгер» та виявлено 3.32 проміле алкоголю в крові.

В цей час, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, 30.07.2019 у період часу з 01 години 05 хвилин по 02 годину 27 хвилин, в ході спілкування з працівниками поліції неодноразово висловив словесну пропозицію службовим особам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 надати їм неправомірну вигоду в сумі 500 евро за невчинення службовими особами в його інтересах будь-якої дії з використанням наданого їм службового становища, а саме не складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дій з використанням наданого їй службового становища, та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь - якої дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
У даному кримінальному провадженні 13 липня 2022 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч.1 ст. 369 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережено визнати вину в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України - у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн 00 коп.
Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоди про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 369 КК України є правильною.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином не тяжким, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
Зогляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме: за ч.1ст.369 КК України у виді штрафу у двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. 00 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_4 , згідно ухвали Білоцерівського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2022, скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 липня 2022 року, укладену у кримінальному провадженні № 0002139, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2019 року за обвинуваченнямОСОБА_4 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. 00 коп.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_4 , згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2022, скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
Речові докази, а саме: диск з відеозаписом з грудної камери відеоспотереження видані Управлінням патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно зпідстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не виконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1