Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2381/22
Провадження № 1-кп/279/554/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000067 від 12.04.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Неглюбка, Ветківського району, Гомельської області, Білорусь, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:
- 17.12.2020 року Коростенським міськрайонним судом за ч.2 ст.309, ч.1 ст.310, ч.1 ст.70, ст.75, ст.76 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців з іспитовим строком 1 рік та 6 шість місяців,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 влітку 2021 року поблизу с.Хотинівка Коростенського району, Житомирської області, маючи умисел на незаконне зберігання наркотичник засобів, без мети збуту, знайшов, тим сам придбав їх та розмістив їх у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_2 . 11.04.2022 близько 16-ї год. 25 хв. за місцем проживання ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , працівниками поліції Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, було проведено огляд його будинку. Під час проведення огляду було виявлено поліетиленовий пакет з вмістом подрібненої маси зеленого кольору.
Після цього 11.04.2022 працівниками поліції Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області під час проведення огляду місця події, а саме: в будинку в якому проживає ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 було виявлено поліетиленовий пакет з вмістом подрібненої маси зеленого кольору та фрагмент пляшки із полімерного матеріалу коричневого кольору без дна, що згідно висновку експерта від 02.05.2022 №СЕ-19/106-22/3225-НЗПРАП являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 75,264 г, який ОСОБА_4 незаконно зберігав, без мети збуту. Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначив, що щиро розкаюється у скоєному, зазначив, що звернувся до лікаря нарколога став на облік та приступив до лікування від наркотичної залежності, просив суд суворо його не карати. Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам їх скоєння, викладеним у обвинувальному акті, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд вважає доведеним, що він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні обставинах. Вина доказана повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, без мети збуту. Інші докази судом не досліджувалися.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив його суворо не карати, оскільки 15.06.2022 року він добровільно звернувся до лікувального закладу та проходить курс лікування від наркоманії, надавши листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів хворим, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах, і виконання цих призначень. Відповідно до ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Отже, підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.309 КК України є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.
Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати ч. 4 ст.309 КК України за наявності таких умов:1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії. Вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування. Встановлення саме цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК.
До таких висновків прийшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 29 листопада 2021 року справа № 357/11205/19 (провадження №51-2776кмо21).
Разом з тим, Верховний суд у вказаній постанові зазначив, що для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися й положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, які містить дефініцію поняття наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною та особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Стаття 12 вищевказаного Закону України передбачає, що діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.
Також, ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» визначено, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Отже судом не встановлено чи страждав ОСОБА_4 на захворювання «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до зазначених вище норм законодавства, чи потребував він лікування, чи розпочав він його добровільно, а не вимушено і чи, дійсно, ставив за мету вилікуватись, а не ухилитись в такий спосіб від відповідальності за вчинене.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою повторно та рецидив кримінальних правопорушень.
Відповідно до змісту ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до ст.12 КК України вчинене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.
З урахуванням викладеного, обставин справи, наявності пом`якшуючої обставини та обставин, що обтяжують покарання, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, суд виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо виключно за умови призначення покарання у виді обмеження волі, що в межах санкції ч.1 ст.309 КК України.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.12.2020 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.310, ч.1 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Оскільки кримінальне правопорушення викладене у даному вироку суду обвинувачений ОСОБА_4 вчинив під час іспитового строку, тобто після ухвалення попереднього вироку та до повного відбуття покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за даним вироком у відповідності зі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання по даному вироку у виді обмеження волі, невідбутої частини покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.12.2020 року у виді позбавлення волі.
При цьому суд переконаний, що призначені ОСОБА_4 вид і міра покарання відповідають принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч.2 ст.65 КК України, рекомендаціям, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.124 КПК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Запобіжний захід ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст.71 КК України відповідно до ст.72, 78 ч.3 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.12.2020 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 7 (сім) місяців.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 в порядку приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2402,68 грн. за проведення експертизи у кримінальному провадженні.
Речові докази: суху подрібнену масу - канабіс, що поміщено до спец пакету НДЕКЦ №4202573, яка зберігається в камері схову речових доказів при ГУНП в Житомирській області - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України. Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Суддя ОСОБА_1 копія згідно з оригіналом