ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1115/22 Справа № 182/398/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 ОСОБА_7 , (в режимі
відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч. 4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч.2 ст. 15 п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21 лютого 2022 року було продовжено ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 квітня 2022 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що строк тримання обвинувачених під вартою спливає 23 лютого 2022 року, проте до спливу цього продовженого строку судове провадження не може бути закінченим, так як за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_10 , у звязку з заміною в складі суду судді, розгляд справи 21 лютого 2022 року розпочато спочатку.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 257, ч.4 ст.187, ч. 3 ст.289, ч. 5 ст. 185 КК України, за скоєння яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, тому обвинувачений ОСОБА_6 , побоюючись покарання, може переховуватися від суду або впливати на інших учасників, тобто, перешкодити встановленню істини у справі, а також вчинити інший злочин.
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, за скоєння яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, тому враховуючи вказані обставини суд першої інстанції зробив висновок, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд першої врахував відомості про особи обвинувачених, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, не працює, не одружений, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, не одружений, не працює.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на такий, що дозволить виконати свій громадянський обовязок із захисту держави, за місцем постійного мешкання та прописки.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що перебуває під вартою чотири роки і сім місяців, проте за такий тривалий час сторона обвинувачення не довела його причетність до вказаної справи, а також за такий тривалий розгляд справи він фактично відбув покарання.
Зазначає, що при розгляді справи порушено принцип територіальної підсудності через те, що всі учасники кримінального провадження повязані виключно із Нікопольським районом, проте справа там не розглядається.
Вказує, що стороною обвинувачення не було надано жодного доказу щодо підтвердження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити запобіжний захід на такий, що не повязаний з триманням під вартою, що надасть можливість обвинуваченому виконати свій громадянський обовязок із захисту своєї країни та надасть можливість піклуватись про рідних та близьких людей.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що перебуває під вартою 4 роки та майже 8 місяців, проте за такий тривалий час сторона обвинувачення не довела його причетності щодо інкримінованих йому злочинів, а також прокурором не надано жодного доказу щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказує, що за місцем проживання характеризується позитивно та бажає захищати свою державу під час збройної агресії з боку Росії.
Зазначає, що при розгляді справи порушено принцип територіальної юрисдикції, оскільки справу на даний час розглядають в Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу, проте всі учасники кримінального провадження повязані лише з Нікопольським районом, тому вважає за недоцільне здійснювати розгляд справи у м.Кривий Ріг.
ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що клопотання прокурора грунтується на припущеннях, і пред`явлена йому підозра є необгрунтованою та незаконною.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають задоволенню з таких підстав.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції підтримали свої апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_8 не заявив клопотання про проведення судового засідання за його участі, тому апеляційна скарга розглянута без його участі, відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч. 4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжких злочинів, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких вони обвинувачуються.
Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вони можуть вдатись до спроб переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також обвинувачені можуть вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не мають офіційного джерела доходу, що може стати причиною скоєння обвинуваченими нових кримінальних правопорушень.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стосовно того, що справа тривалий час розглядається у суді, колегія суддів не вважає підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та зміни запобіжного заходу обвинуваченим, оскільки тривалий розгляд справи пов`язаний з її складністю, враховуючи те, що вони обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинувачених та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі.
Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про те, що під час розгляду справи порушено принцип територіальної юрисдикції, а також те, що вони бажають вступити до лав ЗСУ, не зменшують наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК України та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 . ОСОБА_7 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч. 4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч.2 ст. 15 п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263, КК України, ОСОБА_6 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч. 4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 257, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч.2 ст. 15 п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263, КК України, ОСОБА_6 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4