Провадження №1-кп/523/965/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

13.06.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001037 від 29 липня 2021 року із звинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівка, Комінтернівського (в даний час Березівського) р-ну Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 06 години 30 хвилин 07 липня 2021 року ОСОБА_8 , керуючи із швидкістю 51-53 км/год технічно справним автомобілем «ВАЗ-217030», н/з НОМЕР_1 , в умовах необмеженої видимості, по сухому дорожньому покриттю проїзної частини, в крайній правій смузі руху, по пр-кту Добровольського, в м. Одесі, з боку вул. Паустовського, в напрямку вул. Генерала Бочарова, впорушення пунктів 12.4., 12.9, 18.1 та 18.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), діючи злочинно самовпевнено, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення,наближаючись, з перевищенням допустимої швидкості руху, в межах населеного пункту, до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти буд. №122/1, по пр-кту Добровольського, виявив неуважність, за дорожньою обстановкою не стежив, маючи об`єктивну можливість бачити зменшення швидкості руху інших транспортних засобів, що рухались по сусідніх смугах, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля або його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено визнані в якості тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді лінійного перелому правої скроневої кістки, забою головного мозку середнього ступеню важкості, забою тканин правої лобної скроневої ділянки, перелому кісток носу; перелому правого поперечного відростку тіла п`ятого поперекового хребця.

Обвинувачений вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що в ранковий час 07 липня минулого року він висадив дружину на вул. Паустовській, в м. Одесі, після чого продовжив рух пр-ктом Добровольського, в напрямку центральної частини міста на легковому автомобілі із невідомою йому швидкістю. Наближаючись в крайній правій смузі руху до перехрестя з вул. Махачкалінська, він продовжив рух на дозвільний сигнал світлофору, а ще через 40 метрів, почав проїжджати нерегульований пішохідний перехід, перед яким зліва зупинився вантажний автомобіль. Несподівано перед цим автомобілем виявився пішохід, який продовжив переходити проїзну частину зліва направо, на що обвинувачений застосував різке гальмування, проте це виявилося недостатнім, щоб уникнути наїзду. ОСОБА_8 спочатку намагався самостійно викликати швидку допомогу потерпілому, але не зумів з`єднатися, у зв`язку із чим, попросив це зробити випадкових очевидців. Після прибуття меддопомоги та поліції він брав участь в оформленні ДТП, пройшов медичне освідування на відсутність стану будь-якого сп`яніння, а в подальші три тижні добровільно оплачував витрати на лікування потерпілого в лікарні, після чого не погодився з розміром запропонованого батьком потерпілого грошового відшкодування, але продовжив це здійснювати в міру власної спроможності. Про вчинену необережність обвинувачений жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, захисником, потерпілим та його представником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_8 , керуючи близько 06 години 30 хвилин 07 липня 2021 року, із швидкістю 51-53 км/год технічно справним автомобілем «ВАЗ-217030», н/з НОМЕР_1 , в умовах необмеженої видимості, по сухому дорожньому покриттю проїзної частини, в крайній правій смузі руху, по пр-кту Добровольського, в м. Одесі, з боку вул. Паустовського, в напрямку вул. Генерала Бочарова, впорушення пунктів 12.4., 12.9, 18.1 та 18.4. ПДР, діючи злочинно самовпевнено, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення,наближаючись, з перевищенням допустимої швидкості руху, в межах населеного пункту, до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти буд. №122/1, по пр-кту Добровольського, виявив неуважність, за дорожньою обстановкою не стежив, маючи об`єктивну можливість бачити зменшення швидкості руху інших транспортних засобів, що рухались по сусідніх смугах, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля або його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті ДТП ОСОБА_5 спричинено визнані в якості тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді лінійного перелому правої скроневої кістки, забою головного мозку середнього ступеню важкості, забою тканин правої лобної скроневої ділянки, перелому кісток носу; перелому правого поперечного відростку тіла п`ятого поперекового хребця.

Вчинені ОСОБА_5 дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН», про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 103159 грн та моральної шкоди в розмірі 350000 грн (т.1 а.с.24-37, 73-79, 136-142), який ОСОБА_8 фактично визнав частково.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду. В силу положень ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Водночас, положеннями ст.ст.22 - 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентована і відповідальність страховика у разі настання відповідного страхового випадку.

Як вбачається з полісу №АР/0819637, укладеному 18 вересня 2020 року між ОСОБА_8 та ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН», останнє товариство є страховиком щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначеного страхувальника, за шкоду, заподіяну третім особам при керуванні автомобілем «ВАЗ-217030», н/з НОМЕР_1 , в період часу з 21 вересня 2020 року до 20 вересня 2021 року, із лімітами відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000 грн; за шкоду, заподіяну майну 100000 грн; франшиза 2600 грн (т.1 а.с.42).

Про факт настання ДТП ОСОБА_8 повідомив страховика письмовою заявою від 12 липня 2021 року (т.1 а.с.206).

Представник ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН», будучи належним чином сповіщеним про час та місце судового розгляду провадження до суду жодного разу не прибув, у зв`язку із чим судом розглянуто позов у відсутність представника зазначеної юридичної особи.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про:

1) вартість придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів та оперативних втручань при проходженні лікування та реабілітації після ДТП, в загальному розмірі 39259 грн, що фактично частково підтверджено в суді відповідними чеками, накладними, на загальну суму 15020,56 грн (т.1 а.с.31-32,34-37), медичними довідками від 22 лютого 2022 року (т.1 а.с.139,141), висновком судово-медичної експертизи №1651 від 01 жовтня 2021 року (т.1 а.с.178-180);

2) втрату заробітку (доходу) внаслідок ушкодження здоров`я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором, визначену позивачем в 55900 грн, що підтверджено листками непрацездатності серії АДН №267533, за період часу з 07 липня 2021 року по 23 липня 2021 року, серії АКА №181926, за період часу з 22 жовтня 2021 року до 03 листопада 2021 року, (т.1 а.с.29-30), довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №513993 від 03 листопада 2021 року (т.1 а.с.28), індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю №1357 від 04 листопада 2021 року (т.1 а.с.140), довідкою управління соціального захисту населення в Суворовському р-ні м. Одеси №16.02-10/630 від 07 лютого 2022 року (т.1 а.с.74), довідками про доходи ФОП ОСОБА_9 від 31 січня 2022 року №ЛЛ-00000001, ФОП ОСОБА_10 від 31 січня 2022 року №СА-00000001 (т.1 а.с.75-76), роздруківками звітів Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків для призначення пенсії за 2013-2021 роки (т.1 а.с.77-79);

3) витратами на правову допомогу, в загальному розмірі 8000 грн, що підтверджено квитанціями №13 від 20 грудня 2021 року та №15 від 07 січня 2022 року (т.1 а.с.142).

Вирішуючи зазначений позов в цій частині суд вважає його документально доведеним лише в частині понесених потерпілим витрат на лікування, на загальну суму 15020,56 грн.

При цьому суд не знаходить достатніх підстав для визначення розміру відшкодування потерпілому втрати доходу внаслідок ушкодження здоров`я, оскільки позивачем, всупереч вимог положень ст.1197 ЦК України, не надано доказів про конкретний ступень втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності, а також розрахунок розміру втрати ним заробітку, як результат зменшення середньомісячного заробітку на процент втрати його працездатності.

Суд також не знаходить достатніх підстав і для стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, оскільки позивачем, всупереч вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Окрім того, з урахуванням положень ст.ст.22 - 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також полісу №АР/0819637, укладеному 18 вересня 2020 року між ОСОБА_8 та ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН», останнє товариство повинно бути належним відповідачем у вимогах потерпілого про стягнення шкоди, заподіяної життю і здоров`ю на суму 260000 грн (за виключенням франшизи в 2600 грн).

Оскільки доведена потерпілим в суді сума до відшкодування заподіяної майнової шкоди в загальному розмірі 15020,56 грн повністю покривається вищезазначеним розміром страхового відшкодування, то ОСОБА_8 не є належним відповідачем (крім розміру франшизи) в цій частині позову, а відтак в задоволенні основної частини такої вимоги до обвинуваченого необхідно відмовити.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та усно в суді зазначив, що отримання тілесних ушкоджень призвело до фізичної шкоди його здоров`ю, отримання інвалідності, потреби в подальшій реабілітації, до психологічного стресу, душевного болю, який з часом він продовжує відчувати, а також до моральних страждань, що порушило умови його повсякденного життя, позбавило можливості працювати, вільно пересуватися, погіршило стосунки з оточуючими. Зазначені обставини також підтверджені показаннями свідка ОСОБА_11 (про обставини прибуття на місце ДТП, направлення сина на лікування, часткову оплату потерпілим витрат на лікування, незгоду з подальшим розміром висунутих свідком майнових вимог, а також про погіршення умов життя потерпілого після перенесених травм).

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим ушкодження здоров`я в ДТП та наступне погіршення стану його здоров`я з вини обвинуваченого, це безумовно, потягло для ОСОБА_5 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненому, добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду здоров`ю потерпілого та моральну шкоду, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 200000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Процесуальні витрати, пов`язані із загальною вартістю проведених експертиз, в розмірі 2745,76 грн, відповідно до положення ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, часткове добровільне відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди в якості обставин, які пом`якшують покарання (т.1 а.с.164-170,207), а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_8 як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має власну сім`ю, не перебуває на обліку в спеціалізованих медичних установах, заявляє про наміри подальшого відшкодування спричиненої шкоди у визначеному судом розмірі, а також на протязі майже календарного року, після скоєння розглядуваного злочину, не вчинила будь-якої іншої протиправної діяльності.

На підставі викладеного, тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, наявності вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винуватого, його ставлення до вчиненого, низькі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, таких обставин події, як перебування потерпілого в момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння та недотримання останнім обов`язку впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, а також позиції прокурора про не призначення реального покарання, незважаючи на протилежну позицію потерпілого, яка на думку суду, є формою тиску на обвинуваченого щодо розміру очікуваного відшкодування спричиненої тому шкоди, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_8 без реального відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Окрім того, оскільки обвинувачений багаторічно працює виключно водієм (офіційно - з 22 жовтня 1990 року до 09 грудня 2019 року, після чого і до теперішнього часу неофіційно), не володіє навичками щодо іншої спеціальності, тобто ця професія є єдиним матеріальним джерелом як для нього, так і для подальшого відшкодування присудженої до стягнення шкоди, суд вважає можливим не позбавляти ОСОБА_8 права керувати транспортними засобами.

Долю долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на нього арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , третя особа ТзДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , спричинену майнову шкоду в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) грн, а також моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН», , відмовити.

Стягнути із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судові витрати на суму 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн 76 коп.
Після набрання вироком законної сили визнаний в якості речового доказу автомобіль «ВАЗ-217030», н/з НОМЕР_1 , вважати повернутим ОСОБА_8 .

Арешт, накладений на вищезазначений транспортний засіб, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1