Справа № 699/335/22
Номер провадження № 1-кс/699/92/22
УХВАЛА
щодо арешту майна

06.04.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВРЗЗС слідчого відділення Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

04.04.2022 до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області звернувся з клопотанням слідчий ВРЗЗС слідчого відділення Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

Вказане клопотання підсудне Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» ураховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, територіальну підсудність Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області та Варвинського районного суду Чернігівської області змінено та визначено за Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області.

Ураховуючи вищенаведене, указане клопотання належить до територіальної підсудності Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділення Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження №0000269 від 01 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, про те, що 01.04.2022 близько 22 години в с. Сокиринці Срібнянської ТГ Прилуцького району на вулиці 33-річчя Перемоги ОСОБА_4 умисно наніс удар в обличчя та заподіяв тілесні ушкодження сержанту поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помічнику чергового відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, який виконував службові обов`язки під час відпрацювання виклику.

02.04.2022 року о 04 год 10 хв в АДРЕСА_1 затримано ОСОБА_4 та вилучено мобільний телефон марки «Росо хЗ Pro» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 поміщений до спец, пакету SUD3078497, каблучку з металу жовтого кольору, поміщено до спеціального пакету PSP1173224.

02.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а тому з метою збереження речових доказів та застосування спеціальної конфіскації слідчий просив суд накласти арешт на вилучену у останнього каблучку .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, надав пояснення аналогічні його змісту, додатково пояснивши, що посилання у клопотанні на спеціальну конфіскацію є зайвим, а санкцією ч.2 ст.345 КК України не передбачено конфіскації. Щодо визнання каблучки речовим доказом він на даний час постанови надати не може.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки каблучка немає доказового значення для кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Перевіривши клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання виходячи з наступного.

Як вбачається з рапорту поліцейського Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області 01.04.2022 близько 22 години в с. Сокиринці Срібнянської ТГ Прилуцького району на вулиці 33-річчя Перемоги ОСОБА_4 умисно наніс удар в обличчя та заподіяв тілесні ушкодження сержанту поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помічнику чергового відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, який виконував службові обов`язки під час відпрацювання виклику (а.с.12-13).

Відомості про дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України 01.04.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровані за №0000269 (а.с.7).

З довідки від 02.04.2002 №3362/124/47/2022 вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на службі в Національній поліції України. Наказом ГУНП в Чернігівській області №439 о/с від 25.11.2021 року призначений на посаду помічника чергового відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с.14).

З 01.04.2022 року 22 год 40 хв ОСОБА_7 перебуває на стаціонарному лікуванні з приводу отриманих травм у комунальному некомерційному підприємстві Срібнянська центральна лікарня Срібнянської селищної ради Чернігівської області.

02.04.2022 року о 04 год 10 хв в АДРЕСА_1 затримано ОСОБА_4 та вилучено мобільний телефон марки «Росо хЗ Pro» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 поміщений до спец, пакету SUD3078497, кільце з металу жовтого кольору, поміщено до спеціального пакету PSP1173224 (а.с.22-24).

02.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (а.с.26-29).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимоги щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.
Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що у доводах клопотання та у доданих до нього матеріалах не міститься жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вище вказане майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім цього, вилучене майно не визнано речовим доказом, оскільки в матеріалах відсутня постанова щодо визнання вилученого майна речовим доказом, а також не підлягає спеціальній конфіскації, чим обґрунтоване подане клопотання.
Крім того, санкція статті, яка інкримінується підозрілому ОСОБА_4 не передбачає конфіскацію як покарання.
При цьому, слідчий в порушення вказаних вище вимог, передбачених ст. 170 КПК України у клопотанні не посилається на наявність будь-яких даних про те, що існує реальна загроза приховування, пошкодження, зникнення, втрата, знищення, передача чи відчуження майна та необхідності накладення арешту на вказане майно.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 117, 167, 170, 172-173, 309, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС слідчого відділення Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000269.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1