ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2582/19 Номер провадження 11-кп/814/109/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів з секретарем з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження №0000971 від 28.10.2019, за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 09.12.2020 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Полтави, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

За вироком суду 27 жовтня 2019 року, близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_8 , правомірно перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, скориставшись тим, що її дій ніхто не помічає, взяла із кухонного столу мобільний телефон «Samsung А10» 5F 2/32 GВ (SМ-А105F), який належав ОСОБА_9 , вартістю 3699,00 грн. та, заховавши його до кишені, вийшла з будинку та розпорядилася викраденим на власний розсуд.
У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити та призначити останній покарання за вчинене у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підтвердження своїх вимог прокурор зазначає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченій покарання, яке на момент ухвалення вироку не було передбачено санкцією ч.1 ст.185 КК України.
Інші учасники до суду апеляційної інстанції не з`явилися, будучи повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, що не перешкоджає апеляційному перегляду оскаржуваного вироку, оскільки в даному випадку неявка обвинуваченої не є обов`язковою, так як вимоги апеляційної скарги прокурора не погіршують становища ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 не у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінального процесуального законодавства, внаслідок чого вирок підлягає зміні з огляду на таке.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом положень п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України, та учасниками судового провадження не оскаржуються.

Разом з цим, прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню неправильне призначення покарання у виді позбавлення волі волі та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів для працездатних осіб.

Вказані доводи прокурора колегія суддів вважає обґрунтованими виходячи з такого.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, вчинено ОСОБА_8 27.10.2019. На момент вчинення кримінального правопорушення санкцією ч.1 ст.185 КК України передбачалось покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, виправні роботи на строк до двох років, арешт на строк до шести місяців, позбавлення волі на строк до трьох років.

Отже, у даному випадку суд порушив вимоги закону, застосувавши до ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке на момент вчинення кримінального правопорушення не було передбачено санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.12.2021 у справі №617/775/20, заміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого, а тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні без ухвалення нового вироку.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, колегія суддів, з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України керівних роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке на момент постановлення ухвали, згідно ст. 12 КК є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка щиро розкаялася у вчиненому, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно, обставину, що пом`якшує покарання колегія суддів враховує щире каяття, оскільки вона була врахована судом першої інстанції і правильність цього у апеляційній скарзі не оспорюється, доходить висновку про призначення обвинуваченій покарання України, у виді штрафу у розмірі, який зазначений прокурором у апеляційній скарзі .
Зважаючи на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначення покарання обвинуваченій.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 09.12.2020 відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання, за ч.1 ст.185 КК України (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009) у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4