ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/107/22 Справа № 695/1/22 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря прокурора (відеоконференція) підозрюваного (відеоконференція) захисника (відеоконференція) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Чорнобай, Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта повна середня, працюючого на АЗС «Укрнафта» на посаді оператора, учасником бойових дій, депутатом, особою з інвалідністю не є, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідча відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_10 , звернулася до суду з погодженим прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 клопотанням у кримінальному провадженні № 0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2022, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 02.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 01.01.2022 приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в автомобілі марки ВАЗ-21154, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав на вул. Богдана Хмельницького, в с. Іркліїв, Золотоніського району, де запропонував покататися на автомобілі неповнолітній ОСОБА_11 , на що остання погодилася та сіла добровільно в автомобіль. Під час здійснення руху у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з прямим умислом, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканність, усвідомлюючи, що потерпіла є неповнолітньою та в останньої відсутні сили та можливості йому протистояти, змінив рух керованого ним транспортного засобу.

Прибувши до автодороги між населеними пунктами с.Червонохиженці та с. Іркліїв, діючи навмисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті природним способом, долаючи волю потерпілої ОСОБА_11 , на задньому пасажирському сидінні вищевказаного автомобіля насильно вступив з потерпілою ОСОБА_11 у статеві відносини природнім шляхом, проти волі останньої, тобто здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_11 , з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої, внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль та моральні страждання.

За даними фактами, внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 02.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

03 січня 2022 року ОСОБА_7 оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.01.2022 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.03.2022 включно.

Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури від 22.02.2022 строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 03.04.2022.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2022 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 квітня 2022 року включно.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2022 року строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 03 липня 2022 року.

Причетність ОСОБА_7 довчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; даними протоколу обшуку автомобіля марки ВАЗ-21154, д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 02.01.2022; показами неповнолітніх свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 02.01.2022, неповнолітніх свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 03.01.2022; показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 від 03.01.2022; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотозйомками за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 03.01.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , у кримінальному провадженню закінчується 03.04.2022, але завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо, оскільки необхідно виконати наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, результати яких матимуть важливе доказове значення, а саме: отримати та долучити висновок судово-медичної експертизи; отримати та долучити висновки судово-психіатричної та судово-психологічної експертиз; отримати та долучити 5 (п`ять) висновків судових молекулярно-генетичних експертиз, за результатами опрацювання яких, за наявності підстав, повідомити про зміну раніше повідомленої підозри, виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , згідно з ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області продовжено до 03.04.2022 включно, без можливості внесення застави.

На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, неповнолітніх свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в обґрунтування підозри ОСОБА_7 , покладено саме показання потерпілої та неповнолітніх свідків, із якими ОСОБА_7 проживає в межах однієї територіальної громади, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідча, за погодженням з прокурором, просила продовжити строки тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 03 червня 2022 року без внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2022 клопотання слідчого задоволено частково та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 травня 2022 року в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді мотивована обґрунтованістю доводів сторони обвинувачення щодо існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часом не зменшилися і про зменшення яких, стороною захисту нових доказів не надано, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у зміні запобіжного заходу на більш м`який, відмовлено.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував докази та обставини, на які посилалася сторона обвинувачення, характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, строком на 60 діб з 21:00 до 06:00 год., із застосуванням електронних засобів контролю, з можливістю відвідування закладів охорони здоров`я, аптек, магазинів та інших закладів, відвідування яких необхідне для забезпечення базових індивідуальних потреб, з вилученням закордонного паспорту при наявності, та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що у доданих до клопотання матеріалах відсутні будь-які докази того, що 01.01.2022 у ОСОБА_11 взагалі були статеві зносини, пов`язані з вагінальним проникненням і висновок експерта № 05-8-01/1 не свідчить про причетність підозрюваного до вказаних наслідків та не виключає отримання потерпілою ушкоджень в інший час, іншому місці та іншою людиною ніж ті, про які вказує слідчий у клопотанні.

Зазначає, що необхідність проведення судових молекулярно-генетичних експертиз свідчить про тривалу бездіяльність органів досудового розслідування, за що ОСОБА_7 не повинен нести відповідальність шляхом подальшого перебування під вартою.

Крім того, захисник посилається на те, що ОСОБА_7 не чинив спротиву при затриманні, не намагався втекти з-під варти, не вчиняв будь-якого впливу на свідків і ці твердження слідчого зроблені на припущеннях та не підтверджені жодними доказами.

Захисник вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину, що свідчить про міцні соціальні зв`язки і його тримання під вартою негативно вплине на відносини між ним та дитиною та на їх психічне здоров`я та на роботу останнього, має бездоганну ділову та особисту репутацію, має сім`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, не переховується від органів досудового розслідування та суду, при проведенні обшуку не чинив опору та не виявляв спроб втечі, не впливав на учасників кримінального провадження та не перешкоджає його розслідуванню. А також, наразі в Україні запроваджено воєнний стан, по всій території країни ведуться бойові дії, наземні та повітряні обстріли цивільної та воєнної інфраструктури, встановлено комендантську годину, повсюди виставлені блок пости, які контролюють рух та перевіряють осіб, авто, що унеможливлює втечу та можливість переміщення до місця проживання свідків, оскільки такі дії наражатимуть на можливість втрати життя підозрюваним. Перебування у розлуці підозрюваного з родиною завдає моральних страждань йому та його близьким, що є невиправданою шкодою.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000008 від 02.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

02.01.2022 о 22 год. 01 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, фактичний час затримання 20 година 45 хвилин.

03.01.2022 ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; даними протоколу обшуку автомобіля марки ВАЗ-21154, д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої потерпілої ОСОБА_11 від 02.01.2022; показами неповнолітніх свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 02.01.2022, неповнолітніх свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 03.01.2022; показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 від 03.01.2022; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотозйомками за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 03.01.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження, що спростовує посилання скаржника на недоведеність вчинення підозрюваним інкримінованого йому діяння.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2022 року строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 03 липня 2022 року.

Слідчим суддею вказано, що у п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно: отримати та долучити висновок судово-медичної експертизи; отримати та долучити висновки судово-психіатричної та судово-психологічної експертиз; отримати та долучити 5 (п`ять) висновків судових молекулярно-генетичних експертиз, за результатами опрацювання яких, за наявності підстав, повідомити про зміну раніше повідомленої підозри, виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

23 лютого 2022 року слідчим направлено лист до ДНДЕКЦ МВС України про надання інформації щодо строків проведення та/або виконання судово-молекулярно-генетичних експертиз.

Однак, оскільки станом на 15.03.2022 відповіді від ДНДЕКЦ МВС України слідством не отримано, тому слідчим 15.03.2022 повторно направлено лист до ДНДЕКЦ МВС України про надання інформації щодо строків проведення та/або виконання судово-молекулярно-генетичних експертиз.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 вищезазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , слідчий суддя при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів, дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення у клопотанні не наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України спростовуються матеріалами клопотання слідчого, яке містить, зокрема, ризик переховування від суду зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, незаконний вплив на свідків шляхом залякувань, погроз чи підкупу та можливість останнім продовжити злочинну діяльність.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Із урахуванням характеру висунутої ОСОБА_7 підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від слідства та суду, враховуючи введення військового стану в державі, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Посилання в апеляційній скарзі захисника підозрюваного на те, що необхідність проведення судових молекулярно-генетичних експертиз свідчить про тривалу бездіяльність органів досудового розслідування, не спростовує можливість підозрюваного вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду, а також чинити вплив на неповнолітню потерпілу та свідків для того, щоб перешкодити встановленню обставин кримінального правопорушення, враховуючи проживання підозрюваного в одному населеному пункті з ними.

Те, що ОСОБА_7 не чинив спротиву при затриманні, не намагався втекти з-під варти, не вчиняв наразі впливу на свідків, про що зазначає скаржник, не свідчить про помилковість висновків слідчого судді у справі, враховуючи факт перебування з моменту затримання підозрюваного під вартою.

Посилання скаржника на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки і його тримання під вартою негативно вплине на відносини між ним та дитиною та на їх психічне здоров`я, а також на роботу останнього, він має бездоганну ділову та особисту репутацію, сім`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, враховуючи обставини злочину, а саме вчинення насильницьких дій стосовно неповнолітньої особи, пов`язаних із задоволенням статевої пристрасті, не спростовує правильності висновків слідчого судді про необхідність продовження строків тримання особи під вартою.

Введення в Україні військового стану, на чому наголошує скаржник, не може свідчити про зниження вищенаведених ризиків у разі незастосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, так як останній матиме змогу вчинити спроби перебратися на непідконтрольну органам державної влади територію.

У даному випадку щодо питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява №72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні останнього під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводи апеляційної скарги про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на доказах і не відповідають фактичним обставинам, апеляційний суд вважає безпідставними.

Всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом дослідження слідчого судді, а отже рішення слідчого судді прийнято на основі всебічно з`ясованих обставинах, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2022 про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 травня 2022 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: