Справа № 204/2892/22
Провадження №1-і/204/11/22

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Курахівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000579 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 та ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Курахівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000579 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 та ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити. В обґрунтування клопотання зазначив, що за Красноармійським міськрайонним судом Донецької області через Донецький апеляційний суд, визначена підсудність розгляду справи стосовно ОСОБА_4 , за обвинуваченням останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України. 14 червня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені, злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне виробництво, виготовлення, придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 15 червня 2021 року, у відношенні ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 13 серпня 2021 року включно. В подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово було продовжено. Останній раз ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2022 року строком на шістдесят діб. 02 лютого 2022 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області проведено підготовче судове засідання та справу було призначено до розгляду по суті. Листом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2022 року, на підставі п. 6 ст. 615 КПК України, ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Міністерства юстиції України на строк шістдесят діб, тобто до 31 травня 2022 року включно. Стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню, однак відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи. Є достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На теперішній час наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які є підставою для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Стороною обвинувачення при вирішенні питання про необхідність звернення до суду із клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінено в сукупності таких обставин: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення - факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у цьому клопотанні відображені у достатній мірі для висновку про обґрунтованість оголошеної її підозри та спрямування до суду обвинувального акту; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання нею вини ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306 та ч. 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст.12 КК України кваліфікуються як тяжкі та особливо тяжкі злочини, за вчинення яких передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_4 є особою середнього віку, не є особою, що має інвалідність; міцність соціальних зв`язків підозрюваного має постійне місце мешкання, яке співпадає з місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає разом із співмешканцем ОСОБА_8 , із яким за попередньою змовою групою осіб здійснювала збут наркотичного засобу; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи: обвинувачена ОСОБА_4 офіційно ніде не працевлаштована та встановлено, що окрім придбання та збуту наркотичних засобів більше нічим не займалась; обвинувачена ОСОБА_4 , раніше не судима. У цьому кримінальному провадженні доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризику того, що обвинувачена ОСОБА_4 без застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Ступінь ризику втечі стороною обвинувачення оцінено у сукупності наведених вище факторів, пов`язаних із характером особи підозрюваної, моральністю, її відношенням до інкримінованого кримінального правопорушення, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками із суспільством. Водночас, стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченою не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання. Обвинувачена ОСОБА_4 будучи обізнаною та достовірно знаючою про тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її судом винуватою, з метою уникнення відповідальності за вчинені нею кримінальні правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Окрім цього, є підстави вважати, що обвинувачене будучи на волі зможе незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, оскільки вони ще не були допитані під час судового розгляду в суді. Також, є підстави вважати про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість продовження, або вчинення нового кримінального правопорушення обвинуваченою, оскільки остання тривалий час здійснювала незаконний збут наркотичного засобу та психотропної речовини.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 надав суду заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під варто. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що із клопотанням сторони обвинувачення про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави сторона захисту категорично не згоден з наступних підстав. Наведені стороною обвинувачення ризики є лише припущеннями, документально нічим не підтверджується, ОСОБА_4 свої процесуальні обов`язки виконує належним чином: уникати або ухилятись від судового розгляду намірів не має, має на меті вчасно прибувати у судові засідання, за межі області реєстрації виїжджати намірів не має, оскільки має одиноку літню матір, яка потребує догляду, постійно мешкає за однією адресою разом зі своєю матір`ю, із свідками по справі стосовно їх показань не спілкується, та не спілкувалася, можливості впливу на сторін не має. Жодний із вказаних прокурором ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, оскільки її попередня поведінка говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані. Ризик незаконно впливати на сторін процесу, свідків, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 обвинувачується, вона також не збирається, і протилежному немає жодних доказів. Подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, а тому клопотання не підлягає задоволенню. Крім того, у попередніх судових засіданнях ОСОБА_4 вказувала на той беззаперечний факт, що підтверджується матеріалами справи, а саме, що вона є раніше не судимою, була співмешканкою ОСОБА_8 , який також є обвинуваченим у цій справі, що саме ОСОБА_8 є раніше судимим за аналогічні злочини, є наркозалежною особою, який шляхом умовлянь та, прикриваючись почуттями кохання, навмисно втягнув у наркозалежність ОСОБА_4 . Фактично вся справа базується на нічим не підтверджених та безпідставних показаннях обвинуваченого ОСОБА_8 , який обмовляє ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в обмін на клопотання прокурора про цілодобовий домашній арешт, який в рамках угоди пообіцяв ОСОБА_8 , що є підтвердженням нерівності сторін у цій справі. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала заперечення свого захисника. Просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити їй запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.
У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду України № 17/0/9-22 від 08 квітня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)», у зв`язку з неможливістю Красноармійським міськрайонним судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Судом встановлено, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000579 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України.
Згідно п. 6 ст. 615 КПК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань № 6» відносно ОСОБА_4 було продовженим на 60 діб, тобто до 31 травня 2022 року включно.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_9 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_4 має постійне місце проживання, однак на даний час на території Донецької області ведуться активні бойові дії і можливість проживати там постійно на даний час не є можливим для обвинуваченої, а тому остання не має власного житла, на утриманні має матір похилого віку, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватою у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватою у вчиненні злочину, може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.
Крім того, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може чинити незаконний вплив на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки у судовому засіданні свідки та інші обвинувачені не допитані, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вчиняла кримінальні правопорушення за якими їй пред`явлено обвинувачення протягом тривалого часу, є наркозалежною особою, а також обвинувачена не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченої, тому існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто продовження вчинення кримінальних правопорушень.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.
Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченої запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої суд на даному етапі не встановив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати її належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.
Тому, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання винною у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченої з тримання під вартою на домашній арешт, тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
ОСОБА_4 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 181, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 22 липня 2022 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1