Справа № 520/7268/19
Провадження № 1-кп/947/456/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,
представників потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003036 від 24.07.2017 року, відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого сина 2006 р.н., працює за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступними обставинами, а саме: 06.05.2017 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Nissan Primera» реєстраційний номер НОМЕР_1 , при достатній відомості, ясній погоді, природному освітленні, в умовах сухої проїзної частини, по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини, здійснював рух по вул.. Ляпідевського в напрямку 10 ст. Великого Фонтану в м. Одесі, зі швидкістю 40 км/г.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 «Зебра» Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.01.2001), організованого на проїзній частині вул.. Ляпідевського м. Одеси та який з`єднує тротуарну зону вул.. Ляпідевського, ОСОБА_12 був не уважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.
В цей час, по вказаному пішохідному переходу, в темпі кроку рухався пішохід ОСОБА_13 , яка перетинала проїзну частину вул.. Ляпідевського з право на ліво відносно руху, керованого ОСОБА_12 автомобіля.
При об`єктивній можливості бачити дорожню обстановку, ОСОБА_12 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи не зменшив швидкість, а разі потреби не зупинився, не надав пішоходу ОСОБА_13 переваги в русі, маючи технічну можливість уникнути події, допустив порушення вимог пунктів 1.4, 1.5, підпункту «б» п. 2.3, 18.1 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.01.2001), якими передбачено:
п. 1.4 кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила;
п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
«б») бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Внаслідок своїх дій, ОСОБА_12 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку, з права на ліво, за ходом руху керованого ОСОБА_12 автомобілю. В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_13 спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритий внутрішньо-суглобовий перелом основної фаланги 1го пальця правої кісті, забійна рана лобової ділянки зліва, контузія лівого ока, синці та садна голови.
Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
За таких обставин, стороною обвинувачення дії ОСОБА_12 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В ході досудового слідства та судового розгляду прокурор в основу обвинувачення ОСОБА_12 посилається на покази потерпілої ОСОБА_9 .
В судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 06.05.2018 року вона переходила по пішохідному переходу вул. Лебедецького в м. Одесі, була сонячна погода, перед тим, як розпочати переходити дорогу, вона переконалась у відсутності транспортних засобів на проїзній частині, коли переходила, побачила автівку, яка переїжджала через лежачого поліцейського, через деякий час автівка збила її, за кермом був обвинувачений ОСОБА_12 .. Подія сталось ближче до зупинки громадського транспорту. Автомобіль після наїзду зупинився приблизно через 10 метрів. Після наїзду була доставлена в лікарню, під час перебування у лікарні обвинувачений не допомагав їй. В перший день в лікарні оглядали де-кілька лікарів. У судово-медичного експерта була, але скільки разів не пам`ятає. Після наїзду залишився шрам на брові, болить ребро та не може дивитися довго в мікроскоп. Освіта середня медична.
Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 286 ч. 1 КК України надано суду як доказинаступні письмові доказі:

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00003036 від 24.07.2017 року, відповідно до якого 06.05.2017 року в м. Одесі на вул. Ляпідєвського провулок Ванний, напроти буд. № 6/1 трапився наїзд на пішохода ОСОБА_13 . Попередня правова кваліфікація ч.1 ст.286 КК України.;
-Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.05.2017 року з додатком схемою ДТП.;
-Протокол огляду транспортного засобу від 06.05.2017 року з якого вбачається, що є потертості брудного нашарування лівої передньої частини капоту;
-Зберігальна розписка від 06.05.2017 року з якої вбачається, що ОСОБА_12 отримав на зберігання автомобіль Ніссан реєстраційний номер НОМЕР_1 .;
-Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_12 ознак сп`яніння не виявлено.;
-Акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 1328 від 07.07.2017 року з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_13 , 1967 р.н., та даних медичної документації на неї, приходжу до наступних висновків: 1. У ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана лобової ділянки зліва, контузія лівого ока, синець підборіддя, закритий внутрішньо-суглобовий перелом основної фаланги 1-го пальця правої кісті. Закритий внутрішньо-суглобовий перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті, забійна рана лобової ділянки зліва, контузія лівого ока, синець підборіддя утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини кузова автомобіля, що рухався, при контактуванні з тілом потерпілої, а також у результаті подальшого падіння потерпілої на дорожнє покриття, в умовах ДТП. Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричиненні 06.05.2017 року. Забійна рана лобової ділянки зліва, контузія лівого ока, синець підборіддя, закритий внутрішньо-суглобовий перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті, складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень, спричиняють тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. За даними токсикологічного дослідження № 1658 зробленого в КУ «Одеський обласний центр психічного здоров`я» від 10.05.17 р., в крові ОСОБА_13 етиловий спирт не виявлений.;
-Постанова про визнання речовими доказом та залучення до кримінального провадження від 24.07.2017 року.;
-Висновок експерта № 446-А від 01.09.2017 року з фото таблицею з якого вбачається, що ходова частина, рульове керування та гальмова система автомобіля «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду знаходилися в працездатному стані та дозволяли водієві автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі.;
-Висновок експерта № 447-А від 01.09.2017 року з фото таблицею з якого вбачається, що в дослідницькій частині зазначено аналіз зазначених вище пошкоджень та слідової інформації на автомобілі «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 дає підстави стверджувати, що за своїми формами та характером вони утворені внаслідок контакту із твердими слідоутворюючими об`єктами, різними частинами кузова в різний проміжок часу (передня ліва, передня ліва кутова, передня права, передня права бокова частини). Установити які саме сліди і пошкодження утворилися внаслідок контактування із слідоутворюючим об`єктом в процесі контактування з тілом пішохода не представляється можливим, у зв`язку з недостатньою інформативністю та їх розташуванням на різних ділянках кузова автомобіля. Однак слід зауважити, що при відносно невеликих швидкостях зближення транспортного засобу та пішохода короткочасно контактування відбувається між ними, сліди контактування на поверхнях елементів кузова автомобіля могли зовсім не відобразитися або відобразитися із слабо вираженими характерними ознаками, які б свідчили саме про контакт транспортного засобу з пішоходом.
-Висновок експерта №18-6341 по авто технічному дослідженню обставин наїзду автомобіля «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 на пішохода від 05.03.2019 року з фото таблицею вбачається, що на підставі виконаних досліджень, версія водія автомобіля «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 про те, що він зупинився перед пішохідним переходом, є технічно неспроможною. Версія пішохода про механізм розвитку події в цілому, протиріч технічного характеру не має . В умовах розвитку події по технічно спроможній версії, водієві автомобіля «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 належало, з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід, вжити заходів для зменшення швидкості і при необхідності зупинитися до межі пішохідного переходу з тим, щоб дати пішоходу, як це передбачено вимогою п. 18.1 ПДР. Діючи зазначеним чином, відповідно до вимоги п. 18.1 ПДР, водій автомобіля «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, оскільки в момент, коли пішохід почав рух по пішохідному переходу, водій автомобіля «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 мав технічну можливість зупинити автомобіль до межі пішохідного переходу навіть в режимі службового (плавного) гальмування, не вдаючись до екстреного гальмування. Питання про належні, з точку зору ПДР, дії пішохода не вимагає спеціальних знань і може бути вирішене слідством самостійно із застосуванням вимог розділу 4 ПДР. З технічної точки зору, причиною настання даного ДТП є дії (бездіяльність) водія автомобіля «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР.;
-Висновок експерта №594 від 20.03.2019 року вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_13 , 1967 р.н., та даних медичної документації на неї, приходжу до наступних висновків: 1. У ОСОБА_13 малися наступні тілесні ушкодження: закритий внутрішньо-суглобовий перелом основної фаланги 1-го пальця правої кісті, забійна рана лобової ділянки зліва, контузія лівого ока, синці та садна голови (точна кількість та локалізація в наданій медичній документації не вказана). Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП (наїзд автомобіля на пішохода). Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження могли бути спричиненні 06.05.2017р. Всі вищезазначені ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень, спричиняють тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.;
За клопотанням захисника ОСОБА_8 та погодженням усіх учасників судового розгляду ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року була призначена повторна комісійна судово-медична експертиза.

- висновок експерта № 61 від 12.11.2020 року з якого вбачається, що на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , 1967 р.н., даних матеріалів справи, наданої медичної документації на її ім`я відповідно до постановлених питань судово-медична експертна комісія прийшла до наступних підсумків: 1. Згідно запису лікаря рентгенолога від 15.06.2017 р. у медичній карті, даних Акту первинного судово-медичного обстеження потерпілої, вивчення контрольного ренгензнімку правої кисті потерпілої від 19.06.2017 р. у ОСОБА_9 малося тілесне ушкодження: закритий внутрішньо-суглобний перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті. 2. У ОСОБА_9 малися наступні тілесні ушкодження: закритий внутрішньо-суглобний перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті, забійна рана лобової ділянки зліва, контузія лівого ока, синці та садна голови (точна кількість та локалізація в наданій медичній документації не вказана) Враховуючи дані медичної документації, дані матеріалів кримінального провадження, результати судово-медичного обстеження слід вважати, що перелічені ушкодження, за винятком закритого внутрішнього-суглобового перелому основної фаланги 1-го пальця правої кисті, могли бути спричинені 06.05.2017 р. внаслідок ДТП. Закритий внутрішньо-суглобний перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті був діагностований лише 15.05.2017 р. (рентген знімок відсутній) тобто через 9 діб після ДТП 06.05.2017 р. Клінічні прояви перелому (набряк, обмеження рухів тощо) у період часу з 06-15.05.2017 р. в медичній карті не зафіксовані. Таким чином давність спричинення перелому, точні обставини його утворення та його відношення до подій 06.05.2017 р. встановити не можливо. Згідно п. 4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., у даному випадку експерту слід утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, у разі неясності клінічної картини та недостатнього обстеження постраждалого та його ушкоджень. 3. Вказані ушкодження за винятком закритого внутрішньо-суглобний перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті, спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП (контакту автомобіля з пішоходом). Всі вищезазначені ушкодження (за винятком перелому), складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень, спричиняють короткочасний розлад здоров`я строком понад 6 та не більше як 21 день, і за цим критерієм згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 4. Ушкодження у ОСОБА_9 за винятком закритого внутрішньо-суглобний перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті, могли бути спричинені за обставин та за механізмом, викладених в ухвалі, а саме 06.05.2017 р. під час контакту автомобіля з пішоходом.
За клопотанням прокурора в судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_14 пояснив, що відповідно до експертизи призначеної на підставі ухвали суду встановлено, що у ОСОБА_9 причино зв`язати події ДТП можна тільки легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я а саме: забійна рана лобової ділянки зліва, контузія лівого ока, синці та садна голови. Під час знаходження потерпілої ОСОБА_13 в стаціонарі на 9 день після отриманих травм, діагностували закритий внутрішньо-суглобний перлом основної фаланги першого пальця правої кісті. Якщо припустити, що даний перелом був отриманий під час розглядаємого ДТП, то будь який перелом повинен мати клінічні показання, тобто повинен бути травматичний набряк, неможливість згинання та розгинання пальця, серйозний больовий синдром, відповідно якщо зазначений перелом був отриманий під час ДТП, не могла потерпіла надходити в стаціонар не заявляючи ніяких скарг цього приводу. Потерпіла потрапляє в стаціонар скаржиться на біль в області реберних дуг, верхній відділів живота, болі в місті забиття голови, загальна слабкість, але в медичній карті первинного хворого ні слова ні йде про зламаний палець. У неї повинний бути різкий біль в області кісті і звичайно вона б сказала про це, крім того під час надходження в стаціонар її оглядав лікар травматолог, спеціаліст по переломам, в той же день він зазначає, клінічних даних, що запитів на травмуючи патологію зі сторони опорно-рухового апарату не виявлено. Не виявлено, це означає, що в неї свіжих переломів не було. При наявному свіжому переломі літня жінка не змогла б не звернути уваги лікарів на зламаний палець. Запис в картці з`являється 15.05.2017 року на рентгенограмі першого пальця правої кісті, тобто через 9 днів після ДТП. Можливо припустити, що зазначений перелом є застарілим, тому його виявили як випадкову знахідку. Встановити давність перелому встановити не можливо. Під час проведення дослідження був наданий лише один рентген знімок від 19.06.2017 року, тобто він був зроблений через місяць після ДТП, інших знімків потерпіла не надавала. Травматолог не міг не виявити перелому під час потрапляння потерпілої в лікарню.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного процесуального законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - не підтверджують прямо чи опосередковано існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті. Тому, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення вину ОСОБА_12 у вчиненні ним порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесні ушкодження, передбачене ч.1 ст. 286 КК України не довела виходячи з наступного.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 в інкримінованому йому злочині винним себе визнав частково та показав, що 06.05.2017 року він разом зі своєю сім`єю рухався по вул. Ляпідієвського в м. Одесі зі швидкістю 40 км/г, побачив пішохода на пішохідному переході та почав гальмувати, ногу постійно тримав на гальмах, в якусь мить діти позаду закричали, він повернувся і можливо в цю мить послабив ногу на педалі гальм. Відчув падіння на капот автомобіля та відразу зупинився. Підняв жінку, відвіз її в лікарню, їй надали медичну допомогу, поспілкувався з лікарями, вони повідомили, що хвору можливо відпустити одразу виписати, але потерпіла попросила залишитись в стаціонарі. Будь яких переломів у потерпілої не було, вона не скаржилась ні на місці ДТП, ні в лікарні, крім того після огляду її лікарі перелому не виявили. Під час перебування потерпілої в палаті він її бачив, у неї був пластир на лобі. В приймальному відділенні потерпілу оглядав лікар травматолог, вона на болі в руці йому ні чого не говорила. В перший день він оплатив приблизно 200 доларів, в подальшому пропонував 1000 доларів, але приїхав чоловік потерпілої та попросив набагато більше, але він відмовив, всі чеки передав подрузі потерпілої. Визнає, що був не уважним під час керування, але не погоджується з тяжкістю інкримінованого злочину, цивільний позов потерпілої визнає частково.
Відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Статтею 91 КПК України на слідчого та прокурора покладено обов`язок доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
В ході з`ясування обставин скоєння кримінального правопорушення в судовому засіданні прокурор посилається на акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 1328 від 07.07.2017 року та висновок експерта № 594 від 20.03.2019 року з яких в дослідницькій частині вбачається, що з наданої експерту медичної довідки №988 МКЛ № 11 м. Одеси від 15.05.2017 р. на ім`я ОСОБА_13 звернулась зі скаргами на болі у 2 зубі справа верхній щелепи, КТ дослідження головного мозку від 06.05.2017 року. Під час надходження до медичного закладу 05.06.2017 року ОСОБА_13 скаржилась на болі в області реберних дуг, верхньому відділі живота, болі в області забоїв голови, загальну слабкість. 06.05.2017 року оглянута черговим травматологом, клінічних даних за косино-травматичну з боку опорно-рухового апарату не виявлено.
Статтею 84 КПК визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні данні, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Вирішуючи питання про істотність допущених при залученні експерта для проведення судово-медичної експертизи порушень як підставу для визнання доказу недопустимим, суд виходить з наступного.
Частина 2 статті 242 КПК встановлює обов`язковість призначення експертизи для встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
У будь-якому разі речові докази та документи, які надаються експертові, повинні бути отриманні у спосіб, передбачений статтею 93 КПК, належним чином залученні до кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК (залежно від способу збирання) і набути відповідного процесуального статусу.
Аналогічні висновки містяться в рішеннях Верховного Суду (ухвала від 07 серпня 2019 року у справі № 555/456/18, постанови від 06 лютого 2020 року у справі № 336/1667/16-к, від 27 січня 2020 року у справі № 754/14281/17). У них висловлені правові позиції щодо того, що потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди його здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, які згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий направляє до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження. За інших обставин, тобто якщо потерпілий не надав наявні в його розпорядженні необхідні документи, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387).
Тобто, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.(Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).
Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія протии Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
В ході судового розгляду судом встановлено та ні ким з учасників кримінального провадження не спростовано, що обвинувачений ОСОБА_12 дійсно керував автомобілем «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 по вул.. Ляпідієвського в напрямку 10 ст. В.Фонтана в м. Одесі допустив контактування керованим автомобілем з громадянкою ОСОБА_13 , після чого доставив останню до лікарні, дані обставини підтверджуються показами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Суд приймає до уваги висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) № 61 комісійної судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_13 від 12.11.2020 року з якого вбачається, що у ОСОБА_9 малися наступні тілесні ушкодження: закритий внутрішньо-суглобний перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті, забійна рана лобової ділянки зліва, контузія лівого ока, синці та садна голови. Закритий внутрішньо-суглобний перелом основної фаланги 1-го пальця правої кисті був діагностований лише 15.05.2017 р. (рентген знімок відсутній) тобто через 9 діб після ДТП 06.05.2017 р. Клінічні прояви перелому (набряк, обмеження рухів тощо) у період часу з 06-15.05.2017 р. в медичній карті не зафіксовані. Таким чином давність спричинення перелому, точні обставини його утворення та його відношення до подій 06.05.2017 р. встановити не можливо. Всі вищезазначені ушкодження (за винятком перелому), складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень, спричиняють короткочасний розлад здоров`я строком понад 6 та не більше як 21 день, і за цим критерієм згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дані висновки комісійної судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_13 в судовому засіданні в повному обсязі підтвердив експерт ОСОБА_14 щодо отримання в наслідок ДТП легких тілесних ушкоджень.
Будь-яких інших доказів вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України стороною обвинувачення надано не було.
Враховуючи ті обставини, що суд обмежений у праві збору доказів вини обвинувачених за власною ініціативою та при розгляді справи не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити і створював в ході розгляду справи всі необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, зобов`язаний розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване рішення на підставі наданих суду доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Решта доказів у своїй сукупності недостатні для ухвалення обвинувального вироку. Проаналізувавши надані суду докази, суд вважає недоведеним, що обвинувачений ОСОБА_12 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяв потерпілій ОСОБА_13 середньої тяжкості ушкодження, тому підлягає виправдуванню.
Заявлений потерпілою ОСОБА_13 цивільний позов суд залишає без розгляду на підставі ч. 3 ст. 129 КПК.
Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах держави в особі КУ "Міська клінічна лікарня №1" суд залишає без розгляду на підставі ч. 3 ст. 129 КПК.
Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369- 371, 373, 374, 376,392-395КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати не винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і виправдати за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід в кримінальному провадженні № 0003036відносно ОСОБА_12 не обирався.

Речовий доказ автомобіль «Nissan Primera» номерний знак НОМЕР_1 вважати повернутим власнику.
Цивільний позов ОСОБА_13 залишити без розгляду.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КУ "Міська клінічна лікарня №1" залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1