ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 609/213/22

1-кп/609/38/2022

04 серпня 2022 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000581 від 20 грудня 2021року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жолобки Шумського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, не одруженого, не депутата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-16.07.2020 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122, ч.2 ст.289 КК України - 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
21 березня 2022 року із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000581 від 20 грудня 2021року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що 19 грудня 2021 року в другій половині дня, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в ОСОБА_3 , виник злочинний намір, направлений на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_6 , поєднаний з проникненням у житло, із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи.
Реалізуючи свій злочинний намір, 19 грудня 2021 року, близько 22.00 год., ОСОБА_3 з метою заволодіння особистим майном ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи свої суспільно-небезпечні дії, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом віджиму вікна проник в житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_2 .
Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , перебуваючи в житловому будинку, пройшов в кімнату, де перебувала ОСОБА_6 та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, яке виразилось у демонстрації предмету схожого на сокиру, яку він приклав до голови ОСОБА_6 , яку потерпіла сприйняла як справжню, вимагав у останньої грошові кошти. Після цього, ОСОБА_6 , усвідомлюючи небезпеку для свого життя та здоров`я з боку ОСОБА_3 , проти власної волі передала на вимогу останнього грошові кошти в сумі 240 (двісті сорок) гривень.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 знову підійшов до потерпілої та приставив предмет схожий на сокиру до голови останньої, продовжив погрожувати застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я потерпілої та вимагати грошові кошти. В цей час, ОСОБА_6 сприйнявши погрози як реальні, боячись за власне життя і здоров`я, пройшла з ОСОБА_3 в сусідню кімнату та всупереч своїй волі передала останньому грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Отримавши зазначені грошові кошти, ОСОБА_3 покинув житловий будинок через вхідні двері, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2740 (дві тисячі сімсот сорок) гривень.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), поєднаному з проникненням у житло.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, не визнав та зазначив, що не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення. 19 грудня 2021 року він не перебував в с. Тилявка Кременецького району, знаходився з дітьми за адресою проживання. З 18 на 20 грудня 2021 року постійно знаходився вдома, що може підтвердити його співмешканка ОСОБА_9 а тому не міг викрасти в потерпілої грошові кошти, а також додав, що вранці 19.12.2021 року, перебуваючи за місцем проживання, дав дітям 600 гривень на подарунки, які того ж дня вони витратили в магазині та 1000 гривень співмешканці ОСОБА_9 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема:

Прослуханими в судовому засіданні показаннями, допитаної в порядку ст. 225 КПК України потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що 19.12.2021 року, близько 22 год. перебуваючи у себе в дома за адресою: АДРЕСА_2 почула шуркотіння, оглянувшись навколо та перевіривши вікно та вхідні двері, які були зачинені, пішла лягати спати. Знаходячись біля свого ліжка побачила невідомого чоловіка, який стояв у дверях. Підійшовши до неї невідомий чоловік забрав телефон, який знаходився на ліжку та переклав його на шафу, після чого почав вимагати гроші. Переживаючи за своє життя вона передала невідомій особі гаманець у якому було 240 гривень, після чого, приклавши до її голови обух сокири, невідомий чоловік продовжував вимагати більше грошей. Діставши із кухонного гарнітуру 2500 гривень вона передала їх невідомому чоловіку, після чого він пішов з дому. Пройшовши близько 300 метрів до будинку своєї дочки вона почала кликати на допомогу та просила викликати поліцію. Тієї ж ночі приїхали працівники поліції, які шукали у її помешканні сліди злочину. Фото для впізнання, здається, точно не пам`ятає, їй надали для огляду також тієї ж ночі.

Наданими в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, безпосередніми показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що працівники поліції допитували її ввечері 19.12.2021 року, а також і на другий день 20.12.2021 року. Фото для огляду їй надавали лише один раз 20.12.2021 року, а огляд будинку проводили два рази, під час чого працівники поліції складали документи в присутності понятих. Оглянувши фотокартки, які були приклеєні на листок паперу вона одразу впізнала особу, яка вимагала у неї гроші по його обличчю та носу. Під час допиту в суді вона не змогла відповісти на запитання чи впізнає обвинуваченого, оскільки сильно переживала. Вказала, що саме обвинувачений ОСОБА_3 перебував у її будинку під час вчинення злочину. Його не пробачає. Та додала, що викрадені кошти були в купюрах по 100 гривень та дві купюри по 20 гривень, а також те, що через поганий зір використовує окуляри. Через значний проміжок часу та стан здоров`я всі обставини в деталях не пам`ятає.

При цьому суд не бере до уваги твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 що під час судового розгляду була відсутня необхідність в уточненні показань потерпілої ОСОБА_6 , чи отриманні показань щодо обставин, які не були з`ясовані в результаті допиту під час досудового розслідування, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 225 КПК України суд під час судового розгляду має право допитати свідка, який допитувався відповідно до правил цієї статті, зокрема у випадках, якщо є необхідність уточнення показань чи отримання показань щодо обставин, які не були з`ясовані в результаті допиту під час досудового розслідування.

В судовому засіданні під час визначення обсягу доказів та порядку їх дослідження обговорювалося питання, в тому числі, щодо порядку допиту потерпілої. В запропонованому захисником порядку дослідження доказів, з числа інших, був і допит потерпілої.

З урахуванням думки сторін кримінального провадження протокольною ухвалою суду був визначений обсяг доказів, що підлягають іх дослідженню та порядок їх дослідження, який включав допит потерпілої.

Окрім того, такий допит проводився з метою уточнення та отримання показань, щодо обставин, які не були з`ясовані під час досудового розслідування.

Наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що після спілкування із дочкою потерпілої, яка повідомила про подію що сталася із ОСОБА_6 , до неї прийшов працівник поліції та запропонував бути понятою при огляді будинку ОСОБА_6 на що вона погодилася. Під час проведення огляду разом із нею був присутній ще один понятий, якого вона не знає, вони постійно були присутні при огляді та бачили всі дії працівників поліції, які оглядали двері, вікна, кухню, спальню, змазували їх, клеїли липучки та пакували їх в конверт. Після завершення огляду працівник поліції зачитав протокол огляду, вона його підписала. Протокол огляду відповідав тим обставинам, що у ньому були викладені. 20.12.2021 року її знов запросили бути понятою під час надання ОСОБА_6 фотокарток, які були наклеєні на аркуші паперу. ОСОБА_6 з першого разу повідомила, що добре впізнає особу, яка здійснила крадіжку, що також підтверджувала і в подальшому. А також зазначила, що в повсякденному житті ОСОБА_6 окулярами не користувалася.

Наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що являється сусідкою ОСОБА_6 . В грудні 2021 року її разом із чоловіком ОСОБА_12 запросили бути понятими при огляді будинку ОСОБА_6 . Підійшовши до вказаного будинку їх зустріли працівники поліції. Під час огляду в будинку також були присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . Працівники поліції знімали відбитки пальців та складали документи, будь-яких не зрозумілих дій зі сторони поліції не було, вона з чоловіком постійно була присутня біля працівників поліції, складені документи їм зачитали, зауважень не було. Все, зібране запаковувалося у пакети на яких вони проставили свої підписи.

Наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що являється сусідом ОСОБА_6 20.12.2021 року зателефонували працівники поліції та попросила підійти до будинку ОСОБА_6 , підійшовши разом із дружиною ОСОБА_11 до будинку ОСОБА_6 їх зустріли працівники поліції та запросили у будинок в якості понятих. Під час огляду працівники поліції мастили чимось чорним на шафі, вікнах, в кімнатах та в кухні будинку, зібране клеїли на папір та запаковували в пакети, які він підписав. У зв`язку із пройденим значним проміжком часу добре не пам`ятає, але пригадує, що ще вилучалися сліди. Під час проведення огляду працівники поліції не вказували на особу, яка могла вчинити злочин, всі їхні дії відповідали дійсності, зауважень не було.

Наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_14 , яка суду показала, що являється дочкою ОСОБА_6 19.12.2021 року, на свято Миколая, після того як лягла спати почула стукіт. Вийшовши на вулицю побачила матір, яка їй повідомила, що до неї прийшов бандит та погрожував сокирою. Довгий час матір була перелякана та не могла прийти до себе, повідомила, що обличчя бандита було прикрито, однак добре запам`ятала його очі та ніс. Після того, як побачила ОСОБА_3 матір потрапила в реанімацію, хоча до того почувалася добре, сама себе доглядала, окулярами в повсякденному житі не користувалася, використовувала їх лише для читання.

Наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що до неї зателефонував син потерпілої та попросив прийти і побути понятою при впізнанні. Прийшовши в будинок ОСОБА_6 побачила ОСОБА_10 , поліцію та ОСОБА_6 . ОСОБА_6 вказувала, що добре запам`ятала очі і ніс чоловіка, який її пограбував. При впізнані ОСОБА_6 одразу та чітко вказала на фото № 3. Фотокартки були приклеєні на аркуші паперу, чи були прошиті не пам`ятає. На запитання захисника чи була ОСОБА_6 при впізнанні в окулярах відповіла, що не пам`ятає, однак і не пам`ятає, щоб вона їх носила.

Наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду показала, що являлася співмешканкою ОСОБА_3 19.12.2021 року, у вечірню пору доби (точного часу не пам`ятає), до неї додому приїхав ОСОБА_3 , який повідомив, що був на роботі в м. Рівне. Повечерявши, вона із дитиною пішла в кімнату готуватися до сну, ОСОБА_3 також пішов у свою кімнату. Прокинувшись у ночі (точного часу не пам`ятає) та заглянувши у кімнату ОСОБА_3 побачила, що його немає. Близько 07.00 год. ранку 20.12.2021 року ОСОБА_3 перебував в дома, де дав дітям гроші, Валентину 500 гривень, купюрами по 100 гривень та ОСОБА_17 купюру номіналом 100 гривень. 20.12.2021 року діти до магазину не ходили та надані кошти не витрачали. Після затримання ОСОБА_3 повідомляла працівникам поліції його мобільний номер телефону, а саме НОМЕР_1 . На запитання захисника щодо приблизної години коли вона пішла у свою кімнату та лягла спати відповіла, що не пам`ятає, близько 22-23 год.

Винуватість ОСОБА_3 також доведена оголошеними та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- письмовою заявою ОСОБА_6 від 19.12.2021 року, згідного якої ОСОБА_6 просить встановити та притягнути до кримінальної відповідальності невідомого чоловіка, який 19.12.2021 року близько 22.00 год. проник до її будинку та відкрито викрав грошові кошти у сумі 2740 грн. та мобільний телефон марки «Nокіа» сірого кольору.

(а.м.к.п. 146 т.1);

- протоколом огляду місця події від 20.12.2021 року та таблицею ілюстрацій до нього, з якого вбачається, що 20.12.2021 року, починаючи з 02:30 год. по 04:30 год, в присутності понятих, оглянуто приміщення будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено сліди папілярних взірців, дані сліди скопійовані на 9 відрізів типу «Скотч» та наклеєно на аркуш паперу - додаток до протоколу ОМП на якому зроблено пояснювальні надписи щодо місця виявлення та вилучення слідів, підписи понятих, спеціаліста, слідчого.

(а.м.к.п. 162-168 т.1);

Доводи захисника, що протокол огляду місця події від 20.12.2021 року та таблиця ілюстрацій до нього є неналежним та недопустимим доказом, оскільки такий огляд проводився слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_18 в нічну пору доби та до внесення відомостей в ЄРДР є неспроможними, оскільки огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час ( з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення потерпілої про вчинення злочину. З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчим в присутності понятих, спеціалістів-криміналістів, потерпілої, яка надала згоду на проведення огляду та інших учасників було здійснено невідкладний огляд місця вчинення злочину.

Тому, ураховуючи те, що зазначена слідча дія була невідкладною, оскільки здійснювалася одразу після вчинення злочину, тобто ще до внесення відомостей до ЄРДР, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації, та відшукування слідів кримінального правопорушення, суд вважає доводи сторони захисту безпідставними.

- висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-21/12907-Д від 21.12.2021 року, відповідно до якої із одинадцяти слідів папілярних узорів, які вилучені при огляді місця події, три сліди придатні для ідентифікації особи. Слід папілярного узору розміром 30х29 мм., відкопійований на відрізок липкої стрічки 9, залишений особою, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 . Два сліди папілярних узорів залишені не особою, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , а іншою особою.

(а.м.к.п. 174-181 т.1);

Суд відхиляє доводи захисника, щодо розбіжностей у досліджених експертом слідів папілярних узорів, оскільки згідно протоколу огляду місця події вилучено 9 папілярнів слідів, а експертом досліджено 11 слідів, з огляду на те, що згідно висновку судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-21/12907-Д від 21.12.2021 року предметом дослідження було 9 відрізків липкої стрічки із відкопійованими слідами. Відрізки липкої стрічки №№ 1,2,4,5,6,8,9 містили в собі по одному сліду папілярного узору, а відрізки № 3 та № 7 містили в собі по два сліди, що сумарно становить 11 слідів, які досліджував експерт.

Також, суд вважає такою, що не знайшли свого підтвердження заперечення захисника адвоката ОСОБА_8 щодо належності і допустимості такого доказу, як дактилокарта ОСОБА_3 , з огляду на те, що відбитки пальців рук відносяться до біологічних зразків, при матеріалах справи відсутня добровільна згода чи постанова прокурора на отримання відбитків пальців рук у обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під біологічними зразками слід розуміти елементи анатомічної будови людини її організму, які підлягають безпосередньому експертному дослідженню. Відбитки ж пальців рук людини не є біологічними зразками, оскільки це слід.

Так, ст. 241 КПК України регулює порядок освідування особи, а ст. 245 КПК України вказує на необхідність дотримання вимог зазначеної статті в ході отримання біологічних зразків, якими відбитки пальців не є. Отже, відібрання відбитків пальців за згодою обвинуваченої особи без відповідної постанови прокурора чи доручення не становить порушення вимог КПК України, а отже, і не призводить до визнання з цих підстав недопустимими доказів, отриманих у результаті цієї слідчої дії (п.22 постанови ККС у складі ВС №185/22915/18 від 11.01.2022 року).

В той же час, з копії, приєднаної в якості додатка до висновків експертів № СЕ-19/120-21/12907-Д від 21.12.2021 року та № СЕ-19/120-22/711-Д від 02.02.2022 року судових-дактолоскопічних експертиз слідує, що обвинувачений поставив свій підпис на дактилокарті.

Відповідно до висновку викладеного у постанові ККС у складі ВС № 333/1539/16-к, провадження № 51-5646км20 від 31.03.2021 року, наявність добровільної згоди за правилами кримінального процесу може доводитися не лише письмовим документом відповідного змісту. Закон не визначає спеціальних засобів доказування добровільності згоди. Тому наявність чи відсутність згоди, а також її добровільність чи вимушеність мають бути встановлені виходячи із сукупності обставин конкретного провадження і ці обставини можуть доводитись або спростовуватись сторонами за допомогою будь-яких засобів доказування. В цьому провадженні сторона захисту обмежилась твердженнями про порушення процесуального порядку та не довела будь-яким доказами необхідність винесення відповідної постанови.

У суду немає підстав вважати, що відібрання відбитків пальців рук в обвинуваченого ОСОБА_3 було проведено без його добровільної згоди та того, що він не розумів значення цієї процесуальної дії, адже своїм підписом дактилокарту засвідчив.

ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, а тому його слід вважати таким, що обізнаний з механізмом захисту своїх прав. Натомість, зі скаргами з приводу незаконності досудового розслідування чи порушення його прав він в установленому порядку, ні в прокуратуру, ні до суду, не звертався.

- протоколом огляду місця події від 20.12.2021 року та таблицею ілюстрацій до нього, з якого вбачається, що 20.12.2021 року, починаючи з 13:20 год. по 15:52 год., в присутності понятих, оглянуто приміщення будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду у приміщенні житлової кімнати №2 на металопластиковому вікні білого кольору виявлено сліди віджиму на відстані 27 та 44 см. від нижнього краю вікна. Окрім цього, оглядом виявлено сліди папілярних взірців.

(а.м.к.п. 183-203 т.1);

Доводи захисника про те, що повторний протокол огляду місця події є неналежним та недопустимим доказом, оскільки повторний огляд прирівнюється до обшуку, тому він мав би в подальшому бути легалізованим ухвалою слідчого судді, є неспроможними. Ця слідча дія була проведена відповідно до вимог закону, оскільки проводився саме огляд місця події, тобто огляд місця вчинення кримінального правопорушення. У нормах КПК України відсутня заборона проведення повторного огляду місця події. Такий огляд проведений на підставі добровільної згоди особи, що користується оглянутим будинком в присутності двох понятих. Надання особою згоди на огляд житла, уже саме по собі передбачає проникнення у нього, оскільки без цього, не передбачається можливим досягнення мети самого огляду.

Як слідує з протоку огляду місця події з ілюстрованою таблицею, слідчі при проведенні огляду місця події проводили виявлення та фіксацію речових доказів. Відбувся поверхневий огляд та опис знайдених слідів, при цьому будь-якого відшукування майна при вчиненні вказаної слідчої дії не відбувалося.

Таким чином, враховуючи, що повторний огляд будинку проводився з дозволу його користувача та у його присутності, а також за участі двох понятих, що є необхідною гарантією законного та об`єктивного відображення результатів цієї слідчої дії, ніяким чином не порушує як права потерпілої, так і обвинуваченого, а тому підстав для визнання протоколу огляду місця події від 20.12.2021 року (розпочатого о 13 год. 20 хв.) недопустимим доказом, згідно ст.87 КПК України, немає.

- висновком судової - дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-22/711-Д від 02.02.2022 року, відповідно до якої із вилучених з місця події 20.12.2021 року та наданих для дослідження слідів папілярних узорів, вісім слідів є придатними для ідентифікації по них особи. Слід розміром 26х15 мм., відкопійований на відрізок липкої стрічки 6 залишений мізинним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , слід розміром 22х17 мм., відкопійований на відрізок липкої стрічки 10 залишений середнім пальцем лівої руки особи дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3

(а.м.к.п. 209-232 т.1);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів та додатком до протоколу від 17.02.2022 року відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.01.2022 року, справа № 601/3311/21 отримано тимчасовий доступ до інформації, яку записано на диск DVD-R з надписом ПрАТ «Київстар Вх. 1695 вих. 1705/з/КТ.

(а.м.к.п. 61-62 т.2);

- інформацією про результати виконання доручення №2404д/9/7-2022 від 18.02.2022 року, відповідно до якого зафіксовано трафік з`єднань абонента № НОМЕР_2 із прив`язкою до базових станцій в період часу з 00:00 год. 21.06.2021 року по 17:00 год. 21.12.2021 року, з якої вбачається, що абонент №36 був зоні дії базових станцій, а саме:

- 18.12.2021 року в с. Літовище Шумського району Тернопільської області;

- 18.12.2021 року в с. Тилявка Шумського району Тернопільської області;

- 18.12.2021 року в с. Малі Дедеркали Шумського району Тернопільської області;

- 18.12.2021 року в с. Бірки Шумського району Тернопільської області;

- 18.12.2021 року в м. Шумськ Тернопільської області;

- 19.12.2021 року в с. Літовище Шумського району Тернопільської області;

(а.м.к.п. 66-72 т.2);

Вказана інформація спростовує надані в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо постійного перебування з 18.12.2021 року по ранок 20.12.2021 року за адресою проживання в с. Мирове Кременецького району Тернопільської області. У суда немає підстав ставити під сумнів, що саме обвинувачений ОСОБА_3 користувався номером телефону НОМЕР_2 , оскільки про це під час допиту в режимі відеоконференції підтвердила колишня співмешканка обвинуваченого ОСОБА_9 , яка протягом тривалого часу проживала з обвинуваченим, спілкувалася з ним по мобільному телефону, вказаний номер телефону збережений у телефонній книзі ОСОБА_9 .

Окрім цього, свідок ОСОБА_9 будучи допитаною в режимі відеоконференції вказала, що обвинувачений ОСОБА_3 з`явився за адресою проживання ввечері 19.12.2021 року, у нічну пору доби був відсутній у своїй кімнаті і тільки вранці 20.12.2021 року дав дітям грошові кошти, а не 19.12.2021 року, як на це вказував обвинувачений ОСОБА_3 , що також спростовує наді показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо його перебування за адресою проживання.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2021 року, згідно якого у присутності понятих потерпіла ОСОБА_6 впізнав на фотознімку № 3 особу, яка вчинила кримінальне правопорушення відносно неї за такими ознаками, а саме: високий лоб, видовжений ніс, овальне обличчя, втоплені очі. Згідно протоколу на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_3

(а.м.к.п. 103-105 т.2);

Окрім цього потерпіла ОСОБА_6 , будучи допитаною в судовому засіданні, чітко вказала на обвинуваченого ОСОБА_3 , як на особу, яку вона впізнала за обставин, що викладені в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а тому ставити під сумнів допустимість вказаного протоколу суд не вбачає. Причин оговорити обвинуваченого з її сторони суд не вбачає.

При цьому суд враховує, що:

- пред`явлення особи для впізнання згідно ч.6 ст.228 КПК може проводитись за фотознімками з додержанням вимог визначених ч.ч. 1,2 вказаної статті і вирішення питання про проведення такої слідчої дії за участю особи, яку впізнають чи за її фотознімком належить до прерогативи слідчого;

- при впізнанні брали участь поняті, які проставили свій підпис, заяв та зауважень не мали;

- перед пред`явленням особу для впізнання за фотознімками, слідчий попередньо з`ясовував, чи може потерпіла ОСОБА_6 впізнати одну із осіб, яка вчинила щодо неї грабіж, опитав її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, зокрема потерпіла зазначила що може впізнати особу за такими прикметами, як високий лоб, коротка стрижка, видовжений ніс, овальне обличчя, втоплені очі, характерна зморшка між бровами. В подальшому потерпілій було пред`явлено 4 фотознімки осіб чоловічої статі, які на думку суду не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення, зокрема у віці, зовнішності та одязі.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Даючи оцінку свідченням підсудного про його непричетність до даного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що вони дані відповідно до обраної ним форми захисту заперечувати скоєне, і спростовуються даними, які викладені в досліджених судом доказами, в процесі чого обставини скоєння злочину співпадають з фактичними обставинами справи.

Перевірка свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, їх аналіз і зіставлення з іншими доказами, у тому числі показами потерпілої, свідка ОСОБА_9 , висновками експертів, протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом тимчасового доступу до речей і документів та інформацією про інтенсивність з`єднання абонента, повністю спростовують заяву ОСОБА_3 про його непричетність до злочину.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 . Даних про яку-небудь їх зацікавленість в результаті справи не встановлено, їх заяви відповідають і не суперечать обставинам, відомості про яких містяться в інших зібраних у справі доказах.

Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та уникнення належного покарання за вчинене.

Одночасно, суд вважає за потрібне звернути увагу на те, що стороною захисту під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, окрім іншого заявлялося клопотання про допит в судовому засіданні неповнолітніх дітей обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 , а також понятого ОСОБА_21 .

Відповідно до п.3, п.4 ч. 3 ст. 97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона не прибуває на виклик до суду, а її місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку, така особа перебуває за кордоном та відмовляється давати показання.

Під час судового засідання свідок ОСОБА_9 , яка являється матір`ю неповнолітніх ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 , суду вказала, що разом із дітьми знаходиться у Республіці Польща, а також те, що категорично забороняє проведення допиту її дітей у суді.

Окрім цього, із наданих прокурором листів Шумського ВП №1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 23.06.2022 року, 07.07.2022 року та інформації щодо перетину кордону особами, згідно даних системи «Аркан» встановлено, що свідок ОСОБА_21 перебуває за межами території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпечені явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

У зв`язку із чим, враховуючи перебування поза межами території України, постійне та тривале не з`явлення в судове засідання неповнолітніх свідків, забороною їх допиту, а також перебування поза межами території України, постійне та тривале не з`явлення в судове засідання понятого ОСОБА_21 в судовому засіданні обговорювалося питання про зміну порядку дослідження доказів та продовження розгляду кримінального провадження, без допиту вказаних осіб. Під час обговорення вказаного питання суд визнав неможливим допит неповнолітніх свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та понятого ОСОБА_21 , у зв`язку із чим вказані свідки виключені з порядку дослідження доказів.

Одночасно, суд не приймає до уваги та вважає неналежними доказами надані стороною обвинувачення наступні докази: протокол огляду місця події та таблиця ілюстрацій до нього від 20.12.2021 року (по АДРЕСА_1 , (а.м.к.п. 9-15 т.2), протокол огляду та таблиця ілюстрацій до нього від 01.02.2022 року (а.м.к.п. 24-25 т.2), протоколи огляду речового доказу та додатки до них від 21.12.2021 року (а.м.к.п. 27-37 т.2), висновок експерта № СЕ-19/120-22/433-ТР від 04.02.2022 року (а.м.к.п. 41-48 т.2), висновок експерта № СЕ-19/120-22/708-ТР від 24.01.2022 року (а.м.к.п. 51-55 т.2), протокол тимчасового доступу до речей і документів та додаток до протоколу від 17.02.2022 року (а.м.к.п. 75-77 т.2), протокол тимчасового доступу до документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю (про відсутність інформації) від 17.02.2022 року (а.м.к.п. 78 т.2), протоколом тимчасового доступу до речей і документів та додатком до протоколу від 17.02.2022 року (а.м.к.п. 79-81 т.2), інформацію про результати виконання доручення №2405д/9/7-2022 від 18.02.2022 року (а.м.к.п. 85-101 т.2) та протокол про результати проведення НСРД №1, аудіо контролю особи ОСОБА_3 (а.м.к.п. 79-81 т.2), оскільки прокурором в судовому засіданні жодним чином не доведено, що вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інформація яка міститься в них має значення для кримінального провадження.

Так, як убачається із висновку експерта № СЕ-19/120-22/433-ТР від 04.02.2022 року сліди, які були виявлені під час огляду місця події, не придатні для встановлення групової належності слідоутворюючого об`єкта та для ідентифікації по них конкретного слідоутворюючого об`єкта.

Із висновку експерта № СЕ-19/120-22/708-ТР від 24.01.2022 року убачається, що сліди, які були зафіксовані у зліпках, не придатні для встановлення групової належності слідоутворюючого об`єкта (об`єктів) та для ідентифікації по них конкретного слідоутворюючого об`єкта (обєктів).

Отже, зазначені висновки експертів, зібрані речові докази та вищевказані протоколи огляду жодним чином не підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Окрім того, протоколи тимчасових доступів до речей і документів від 17.02.2022 року (а.м.к.п. 75-77, 78, 79-81 т.2) та інформація про результати виконання доручення № 2405д/9/7-2022 від 18.02.2022 року (а.м.к.п. 85-101 т.2) також не містять інформацію, яка б могла свідчити про причетність обвинуваченого до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З цих же підстав, суд не бере до уваги надані в судовому засіданні показання свідків ОСОБА_22 , та ОСОБА_23 .

З врахуванням вищевказаного, суд вважає неможливим використання вказаних доказів у зв`язку із їх неналежністю згідно вимог ст. 85 КПК України.

Щодо заяви сторони захисту про недопустимість досліджених в ході розгляду кримінального провадження доказів, судом встановлено таке.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_24 вважає, що доручення про проведення досудового розслідування від 20.12.2021 року є неналежним доказом, оскільки рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі постанови, в порушення ст. 39 КПК України таке рішення прийняте не керівником органу досудового розслідування, а матеріали справи містять три постанови про призначення групи слідчих від 20.12.2021 року, що ставить під сумнів їх дійсність.

Суд погоджується із доводами захисника, що доручення про проведення досудового розслідування є неналежним доказом, оскільки за приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. Статтею 110 КПК України установлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Із сукупності норм, які містяться у п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування.
Однак, визнання недопустим доказом доручення про проведення досудового розслідування не може обумовлювати недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані не уповноваженою на те особою, оскільки матеріали справи містять постанову від 20.12.2021 року, відповідно до якої тимчасово виконуючий начальник Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, а отже тимчасово виконуючий керівника органу досудового розслідування ОСОБА_25 призначив групу слідчих у даному кримінальному провадженні. В подальшому заступником начальника начальником СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_26 , враховуючи складність досудового розслідування, необхідність проведення великого обсягу слідчих та негласних слідчих (розшукових дій) у даному кримінальному провадженню призначено слідчу групу у складі слідчих СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області та СУ ГУНП в Тернопільській області. 20.12.2021 року постановою заступника начальника начальника СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_26 , призначено групу слідчих у кримінальному провадженні № 0000581 від 20.12.2021 року у збільшеному складі слідчих, які приймали участь у досудовому розслідуванні.
Також, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 вважає, що протокол про результати проведення НСРД №1, аудіоконтролю особи ОСОБА_3 є недопустимим доказом з огляду того, що камера СІЗО не є публічно доступним місцем, негласні слідчі (розшукові) дії проведені після повідомлення особі про підозру порушують ст. 63 Конституції України, розцінюється, як допит особи, а також те, що протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками в порушення ч.3 ст. 252 КПК складений пізніше ніж через 24 год. з моменту припинення вказаних дій.

Проте, враховуючи, що протокол про результати проведення НСРД №1, аудіоконтролю особи ОСОБА_3 судом до уваги, як доказ винуватості обвинуваченого не взятий та не покладений в основу обвинувального вироку, вказане клопотання адвоката судом не вирішувалося.

Щодо твердження захисника про неналежне оформлення реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні від 20.12.2021 року, то суд зазначає, що неналежне ведення слідчим реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні не впливає на визнання належності і допустимості доказів у цьому кримінальному провадженні, зібраних органом досудового розслідування, за наявності у провадженні документів, які підтверджують законність вчинення процесуальних дій.

Також, суд не бере до уваги клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 щодо визнання допитів в режимі відеоконференції потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 недопустимими доказами з мотивів іх невідповідності ст. 336 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1, ч. 2 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження. Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою, або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 336 КПК України якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому поза територією юрисдикції суду та поза територією міста, в якому розташований суд, суд своєю ухвалою може доручити суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені частиною четвертою цієї статті. Копія ухвали може бути надіслана електронною поштою, факсимільним або іншим засобом зв`язку. Суд, що отримав доручення, за погодженням з судом, що надав доручення, зобов`язаний у визначений в ухвалі строк організувати виконання зазначеного доручення.

Отже ч.5 ст. 336 КПК України не встановлює обов`язок суду доручати суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, а лише надає таку можливість у разі необхідності.

Окрім того, під час допиту потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 дистанційне судове провадження здійснювалося на підставі клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 . Ухвалами суду від 31.05.2022 року та 05.07.2022 року вказані клопотання задоволено.

Під час допиту потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_27 використовувала власні технічні засоби за допомогою програми EasyCon, підтвердили свою особу за допомогою електронно цифрового підпису, повідомили про обізнаність із правами та обов`язками, потерпіла та свідок повідомлені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань та приведені до присяги, що повністю відповідає вимогам ст.ст. 352, 353 КПК України.

Щодо тверджень захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , що обвинувачений технічно не міг бути присутній на місці вчинення злочину, який стався близько 22:00 год., оскільки згідно наданих показів свідка ОСОБА_9 та показів обвинуваченого ОСОБА_3 , близько 22:00 год. обвинувачений знаходився по місцю проживання, а відстань від його місця проживання до місця вчинення злочину становить 15,1 км., для подолання яких необхідно близько трьох годин, то суд вважає, що вони повністю спростовуються знайденими на місці вчинення злочину слідами папілярних узорів, які відповідно до висновків експертиз належать обвинуваченому ОСОБА_3 та підтверджують його перебування на місці вчинення злочину. Одночасно слід звернути увагу, що свідок ОСОБА_9 , не змогла вказати точний час, коли обвинувачений пішов у свою кімнату за місцем проживання, а вказала його приблизно, оскільки точно не пам`ятає.

Судом встановлено, що оголошені та проаналізовані в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження містять безсумнівне підтвердження обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. Вказане підтверджено і показаннями свідків та потерпілої.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.3 ст.187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), поєднаному з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, те, що він раніше судимий, не одружений, негативно характеризується за місцем проживання, перебуває на амбулаторному нагляді у лікаря нарколога, викладену в письмовій заяві думку потерпілої ОСОБА_6 , яка при призначенні покарання просила врахувати те, що її стан здоров`я різко погіршився після пережитої події, враховуючи інші обставини, які слід врахувати при пом`якшенні покарання обвинуваченого, зокрема його вік, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей та стан здоров`я. До обставини, яка б обтяжувала покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 є можливим лише в умовах ізоляції від суспільства й стосовно нього слід обрати покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.3 ст. 187 КК України, яке суд вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд приймає до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Крім цього судом встановлено, що вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.07.2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку 3 (три) роки.

Із матеріалів даного кримінального провадження встановлено, що кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України вчинено ОСОБА_3 в період дії іспитового строку за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.07.2020 року.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків суд, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднує невідбуте покарання за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.07.2020р. та остаточно визначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що буде необхідним та достатнім для виправлення вказаного обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст. 100 КПК України.

Суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-21/12907-Д від 21.12.2021 року в сумі 858,10 (вісімсот п`ятдесят вісім гривень десять копійок) та судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-22/711-Д від 02.02.2022 року в сумі 3089,16 (три тисячі вісімдесят дев`ять гривень шістнадцять копійок) в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертиз речових доказів в межах даного кримінального провадження.

Витрати за проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/120-22/433-ТР від 04.02.2022 року в сумі 858,10 (вісімсот п`ятдесят вісім гривень десять копійок) та судової трасологічної експертизи № СЕ-19/120-22/708-ТР від 24.01.2022 року в сумі 858,10 (вісімсот п`ятдесят вісім гривень десять копійок), слід віднести за рахунок держави, оскільки вказані висновки експертиз не прийняті судом до уваги в якості доказу винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Цивільного позову в межах даного кримінального провадження не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 слід залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 20 грудня 2021 року до звільнення його з під варти у зв`язку із зміною запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, згідно ухвали суду № 609/213/22 від 29.06.2022 року, тобто до 30.06.2022 року та з моменту застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, згідно ухвали суду № 609/213/22 від 21.07.2022 року, тобто з 21.07.2022 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців із конфіскацією майна, яке є його власністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, частково, у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2020 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 20 грудня 2021 року до звільнення його з під варти у зв`язку із зміною запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, згідно ухвали суду № 609/213/22 від 29.06.2022 року, тобто до 30.06.2022 року та з моменту застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, згідно ухвали суду № 609/213/22 від 21.07.2022 року, тобто з 21.07.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

Які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, вул. Валова, 11, Тернопільської області, а саме:

- гаманець, який упаковано в сейф пакет № 5250598 повернути ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили;
- дерев`яне руків`я від сокири та металеву робочу частину сокири в отворі якої залишено частину дерев`яного руків`я, які упаковано в поліетиленовий мішок, горловина якого опечатана пластиковою пломбою «АКУЛА-МЗ» за № 651922 повернути ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили;
- штани спортивні, які упаковані в сейф пакет KIV3114414, хомут та шапку, які упаковано в сейф пакет ЕХР0290315, кофту, яка упакована в сейф пакет ЕХР0457529, куртку, яка упакована в сейф пакет ЕХР0457528 повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;
- три пари взуття, які упаковано в поліетиленовий пакет Експертної служби № 3339303 та перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Шумськ, вул. Українська, 47, Кременецького району, Тернопільської області повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;
- грошові кошти в сумі 600 гривень, які перебувають на зберіганні в Тернопільській філії ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили;
- дві сім картки, які упаковано в сейф пакет INZ1047952, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-21/12907-Д від 21.12.2021 року в сумі 858,10 (вісімсот п`ятдесят вісім гривень десять копійок) в користь держави, після набрання вироком законної сили;
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-22/711-Д від 02.02.2022 року в сумі 3089,16 (три тисячі вісімдесят дев`ять гривень шістнадцять копійок) в користь держави після набрання вироком законної сили.
Витрати за проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/120-22/433-ТР від 04.02.2022 року в сумі 858,10 (вісімсот п`ятдесят вісім гривень десять копійок) та судової трасологічної експертизи № СЕ-19/120-22/708-ТР від 24.01.2022 року в сумі 858,10 (вісімсот п`ятдесят вісім гривень десять копійок), - віднести за рахунок держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 залишити попередній - у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1