ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/11428/21

Провадження № 11-кп/4820/680/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року, -

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою строк дії запобіжного заходу, обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 продовжено у вигляді тримання під вартою по 14 жовтня 2022 року, включно, із можливістю внесення застави, яка визначена ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27.10.2021 року, в розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 23 790 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою, і в разі внесення якої, покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України. Постановлено, що в разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі, а відтак лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити його належну поведінку.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вказує, що ОСОБА_5 повністю визнає вину, має на утриманні малолітню дитину, бажає відшкодувати заподіяну шкоду потерпілим, а для цього йому необхідно працювати. Крім того, зазначає, що обвинувачений є учасником бойових дій, проходив службу за контрактом та має бажання служити в ЗС України. Потерпілі цивільних позовів не подавали та не заявляли про застосування відносно ОСОБА_5 суворого покарання. Стверджує, що інкриміновані ОСОБА_5 злочини є не тяжкими, сума викраденого за кожним епізодом є незначною, претензії від потерпілих відсутні, що дає усі підстави для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, для того щоб він мав можливість звернутися до військомату із заявою про направлення на службу у ЗСУ.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

У відповідності з ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Із змісту апеляційної скарги захисника убачається, що у ній відсутнє клопотання про безпосередню її участь та обвинуваченого ОСОБА_5 у розгляді апеляційної скарги, до початку розгляду апеляційної скарги від обвинуваченого та інших учасників таких клопотань також не надходило, а тому колегія суддів уважає за можливе проводити розгляд за відсутності учасників судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, в повній мірі, дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Суд врахував особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а також обставини визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що він, обвинувачується у вчиненні, нетяжких злочинів проти власності, що за своїм характером становлять особливу суспільну небезпеку, за вчинення яких передбачене максимальне покарання у виді 5 років позбавлення волі, кількість епізодів злочинної діяльності, а також те, що у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, а відтак місцевий суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду з метою уникнення від кримінально відповідальності та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення і те, що наявність ризиків, на підставі яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою йому було обрано, не зменшились, а відтак відсутні підстави для зміни на інший більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави для продовження строку дії саме такого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність, виписаних в ухвалі суду ризиків, а відтак і про можливість зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, не знайшли свого підтвердження, під час її розгляду апеляційним судом, з врахуванням характеру висунутого обвинувачення та даних про його особу.

Колегія суддів враховує те, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений (обвинувачена) при застосуванні до нього (неї) більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього (неї) процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого, шляхом продовження, останньому, найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Наведені в апеляційній скарзі доводи для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин вчинення злочину, які були враховані при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Твердження про не наведення обґрунтованих підстав застосування альтернативних запобіжних заходів, не спростовують, встановлених судом обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що обрання відносно обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, належним чином, забезпечить його процесуальну поведінку, усуне продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. А відтак, порушення процесуального закону відсутні.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Посилання апелянта на повне визнання обвинуваченим своєї вини, наявність на утриманні малолітньої дитини, намір відшкодування заподіяної шкоди потерпілим не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням кількості епізодів злочинної діяльності, особи обвинуваченого, схильність його до злочинної діяльності, та обставин вчинення злочинів, які були враховані при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо доводів сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_5 є учасником бойових дій та має намір вступити до лав Збройних сил України, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 1 ст. 616 КПК України визначено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст.ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426,433, 436, 437-442 КК України, має право звернутись до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.
За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (ч. 2 ст. 616 КПК України).
Таким чином, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити вказане питання під час перевірки законності ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу. Порядок розгляду питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав закріплено у ст. 616 КПК України.
Інші посилання в апеляційній скарзі захисника не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного перегляду рішення суду та не спростовуються висновків суду першої інстанції.
Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3