Провадження № 1-кп/522/628/21
У Х В А Л А

в порядку ст. 331 КПК України

06 квітня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Попревича В.М.,

секретар судового засідання - Шараєва О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000798 від 23.04.2020 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Котловина, Ренійського району, Одеської області, громадянин України, одружений, не працює, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Котловина, Ренійського району, Одеської області, громадянин України, неодружений, не працює, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , немає судимості;

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 с. Етулія, Вулканєштського району, республіки Молдова, громадянин Молдови, одружений, з середньою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий,

- у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Учасники процесу:

прокурор - Рибаков О.В.,

обвинувачені - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

захисники - Палатна Н.А., Хажинський Р.М., Романова Л.О.,

представник потерпілого - Кіхтенко Л.Ф.,

в с т а н о в и в:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження № 0000798 від 23.04.2020 року, по обвинуваченню: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Суд з власної ініціативи ставить на розгляд питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим.

Прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим оскільки існують ризики, що обвинувачені можуть порушити покладені на них процесуальні обов`язки.

Захисники заперечили проти продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачені підтримали думку захисників.

Представник потерпілої залишив питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді утримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 187 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком понад 10 років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження дозволяє прийти до висновку, про наявність підстав для застосування запобіжного заходу.

Так, ризики вказані під час обрання запобіжного заходу не зменшилися, і дають підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти власності та здоров`я особи, обвинувачений може вчинити дії вказати п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків чи потерпілу, які безпосередньо судом не допитані.

Також, суд бере до уваги, той факт, що інкримінований злочин ОСОБА_1 є умисним, з метою наживи, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд також враховує обставини зазначені в статті 178 КПК України, а саме відсутність стійких соціальних зв`язків; тяжкість покарання що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою, характер вчиненого кримінального правопорушення, що ставиться у обвинувачення вік та стан здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 187 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком понад 10 років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження дозволяє прийти до висновку, про наявність підстав для застосування запобіжного заходу.

Так, ризики вказані під час обрання запобіжного заходу не зменшилися, і дають підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти власності та здоров`я особи, обвинувачений може вчинити дії вказати п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків чи потерпілу, які безпосередньо судом не допитані.

Також, суд бере до уваги, той факт, що інкримінований злочин ОСОБА_2 є умисним, з метою наживи, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд також враховує обставини зазначені в статті 178 КПК України, а саме відсутність стійких соціальних зв`язків; тяжкість покарання що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою, характер вчиненого кримінального правопорушення, що ставиться у обвинувачення вік та стан здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 187 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком понад 10 років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження дозволяє прийти до висновку, про наявність підстав для застосування запобіжного заходу.

Так, ризики вказані під час обрання запобіжного заходу не зменшилися, і дають підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти власності та здоров`я особи, обвинувачений може вчинити дії вказати п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків чи потерпілу, які безпосередньо судом не допитані.

Також, суд бере до уваги, той факт, що інкримінований злочин ОСОБА_3 є умисним, з метою наживи, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд також враховує обставини зазначені в статті 178 КПК України, а саме відсутність стійких соціальних зв`язків; тяжкість покарання що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою, характер вчиненого кримінального правопорушення, що ставиться у обвинувачення вік та стан здоров`я.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд дотримуючись положення 331 КПК України, приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Керуючись ст. ст. 27, 177, 178, 183, 197, 331, 371, 372, 392, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, обчислюється з 06.04.2021 року по 04.06.2021 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «ОДЕСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» МЮ України - для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:

06.04.2021