Провадження по справі № 1-кп/752/1149/22
У Х В А Л А

"21" вересня 2022 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

в ході судового розгляду кримінального провадження № 0002186, дані про яке 14.09.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не мав постійного місця проживання у м. Києві, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:
Триває судовий розгляд вищезазначеного кримінального провадження, під час якого судом відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України на вирішення учасників кримінального провадження поставлено питання про доцільність продовження, зміни чи скасування раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики вчинення ОСОБА_3 нових злочинів, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Зазначив що ризики, на які вказує прокурор, є недоведеними, а лише тяжкість пред`явленого його підзахисному обвинувачення, не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. У зв`язку із вищезазначеним просив змінити ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника, зазначивши, що подальше тримання під вартою позбавляє його можливості працевлаштуватися та відшкодувати завдану потерпілому матеріальну шкоду, з метою усунення негативних наслідків від його дій. У разі зміни запобіжного заходу на інший не пов`язаний із триманням під вартою, зобов`язується належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки і за першим викликом прибувати до суду.

Потерпіли ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та просив не змінювати обвинуваченому запобіжний захід, вважаючи, що такий запобіжний захід, як тримання під вартою, є виправданим по відношенню до ОСОБА_3 і відповідає тяжкості вчинених ним дій.

Вирішуючи клопотання сторони обвинувачення та захисту, суд враховує конкретні обставини інкримінованих обвинуваченому дій, ступінь їх тяжкості, існування на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за ознаками таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше сховище, яким ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду, яка невідшкодована. Окрім того, згідно встановлених в судовому засіданні даних, ОСОБА_3 не має постійного місця проживання, не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, соціальних зв`язків, має незняті і непогашені судимості. Крім того, протягом тривалого часу ОСОБА_3 , а саме з грудня 2021, будучи обізнаним про наявність нерозглянутого кримінального провадження на розгляді суду, у судові засідання не з`являвся, у зв`язку з чим ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2022 за клопотанням прокурора надання дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу до суду для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.06.2022 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який ухвалою суду від 01.08.2022 був продовжений строком до 29.09.2022.

Відповідно до вимог ст. 132, ч.2 ст.177, ст. 178, 194 КПК України, суд вважає вищенаведений прокурором ризик переховування від суду, разом із наявною обґрунтованою підозрою, яка ґрунтується на фактах і інформації, що викладена в обвинувальному акті, такими, що дають підстави для продовження забезпечення дійсного кримінально провадження таким видом заходу як: запобіжний захід відносно обвинуваченого.

Частина 1 статті 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого повинен бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Між тим слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який, у відповідності до ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом.

В ході судового розгляду обвинувачений зазначив, що за час перебування під вартою усвідомив наслідки неналежного виконання процесуальних обов`язків під час розгляду даного кримінального провадження, розуміє тяжкість можливого покарання.

Враховуючи, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також намір обвинуваченого усунути негативні наслідки від вчиненого ним діяння шляхом відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає, що застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного, ніж тримання під вартою, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Суд вважає за доцільне змінити запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_3 з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, вважаючи що такий захід при зазначених вище обставинах забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У зв`язку із чим, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 2, 131, 132, 176-178, 179, 183, ч.5 ст. 194, ч.1 ст.331, ст.350 КПК, суд

постановив:
клопотання сторони захисту задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за викликом;

- утримуватися від спілкування із потерпілим і свідком у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з міста Києва без дозволу суду;

- повідомити суд про місце проживання.

Визначити дію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на строк, який не перевищує 2 місяця, тобто до 19.11.2022 включно.

Прокурору у задоволені клопотання відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжних захід і накладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 26.09.2022.

Суддя ОСОБА_1