провадження № 1-в/632/191/22

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайський подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року вироку суду щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, який до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Представник адміністрації ДУ «Первомайська ВК (№ 117)» надав суду заяву про проведення судового засідання без їх участі, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та неможливістю прибути до судового засідання.

Засуджений надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив подання задовольнити.

Згідно з ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши подання та надані до суду докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 03 місяців арешту, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 01 року 06 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт (відповідно до ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт). На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року (яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 03 місяців арешту, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено покарання у виді 01 року 06 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком), і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 01 року 06 місяців 20 днів позбавленні волі.

Вирок набрав законної сили 28 травня 2021 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Початок строку відбування покарання 08 жовтня 2021 року, кінець строку 28 квітня 2023 року.

З 30 листопада 2021 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)».

З метою недопущення погіршення становища засудженого, суд вважає необхідним розглянути питання приведення у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року, невідбута частина якого була у подальшому приєднана до покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року, за яким засуджений фактично відбуває покарання.

Так, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року.

Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, якою у новій редакції за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, передбачено покарання у вигляді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, починаючи з 01 липня 2020 року санкція ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі, яке було призначене ОСОБА_4 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року.

Приписами ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Порядок вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до кримінального законодавства у разі усунення кримінальної караності діяння чи пом`якшення покарання визначений у ст. 74 КК України. Так, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Європейський суд у справі у справі «Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру» (рішення від 12 лютого2008 року, заява No 21906/04) наголосив, що не виключає можливості того, що заходи, прийняті законодавцем, адміністративними органами чи судами після призначення остаточного покарання або під час відбування покарання, можуть призвести до перегляду визначення або зміни меж «покарання», призначеного судом. Якщо таке трапиться, відповідні заходи, на думку ЄСПЛ, повинні підпадати під сферу заборони ретроактивного застосування покарань, передбаченої в кінці п. 1 ст. 7 Конвенції. Інакше держави зможуть вільно, наприклад, шляхом внесення змін до законодавства або перегляду тлумачення встановлених норм, вживати заходи, які ретроактивно переглядають межі призначеного покарання на шкоду засудженому, який не міг передбачити такий розвиток подій на момент скоєння злочину або призначення покарання. За таких умов ст. 7 Конвенції була б позбавлена будь-якої корисної дії для засуджених осіб, межі покарань яких було постфактум змінено не на їхню користь. Отже, такі зміни слід відрізняти від змін, внесених до способу відбування покарання, які не потрапляють у сферу застосування ст. 7 Конвенції in fine (п. 89 рішення Великої Палати ЄСПЛ у справі «Дель Ріо Прада (Del Rio Prada) проти Іспанії» від 21 жовтня 2013 року, заява N 42750/09).
Приймаючи до уваги, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає більш м`який вид покарання, суд, вирішуючи питання в порядку ст. 537 КПК України, відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК України, вважає за необхідним змінити вид покарання з позбавлення волі на більш м`який вид покарання - обмеження волі та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України - 01 рік 06 місяців обмеження волі.
Також,на думку суду, зміна принципу призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (шляхом повного чи часткового складання призначених покарань) також неминуче призведе до погіршення становища засудженого, що суперечить вимогам ч. 2, 3 ст. 5 КК України. А тому, при визначенні засудженому остаточного покарання,суд застосовує принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, враховуючи, що відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України призначене покарання у виді 01 (одного) року 06 (шести) місяців обмеження волі за ч.1 ст.309 КК України складає 09 (дев`ять) місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням є покарання призначене за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 01 року позбавлення волі, яке у даному випадку поглине менш суворі покарання, призначенні засудженому. В іншій частині вирок залишається без змін.

Таким чином, суд, розглянувши подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року у відповідність до вимог Кримінального кодексу України з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ щодо ОСОБА_4 в межах заявлених вимог,доходить висновку, що воно є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 5, ч. 3 ст. ст. 74 КК України, ст. ст.537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про приведення вироку суду щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року - задовольнити.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року:

-за ч. 1 ст. 309 КК України до 01 року 06 місяців обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 03 місяців арешту;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, перерахувавши на підставі п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України 01 (один) рік 06 (шість) місяців обмеження волі у 09 (дев`яти) місяців позбавлення волі, визначити остаточно ОСОБА_4 покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишається без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя:ОСОБА_1