26 вересня 2022 року
Справа № 932/5510/22
Провадження №1-кс/932/2746/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкає АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.12.2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт.

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась сторона обвинувачення із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч..4 ст.186 КК України.

24.02.2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України 17.05.2022 року № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 травня 2022 року строком на 90 діб про що було відомо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , 11.08.2022, приблизно о 23:54 годині, перебуваючи за адресою вул. Калинова, біля буд. 52, у м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи що їх дії є очевидними для раніше знайомого потерпілого ОСОБА_9 та бажаючи подавити його волю до можливого опору, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, висунули вимогу віддати мобільний телефон «ZTE Blade A5» чорного кольору імеі НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_8 за допомогою двох рук підпер до стінки ОСОБА_9 , подавивши таким чином волю потерпілого ОСОБА_9 до можливого опору, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 із карманів штанів, в які потерпілий був одягнений, відкрито викрав мобільний телефон марки «ZTE Blade A5» чорного кольору імеі НОМЕР_1 , що належить потерпілому.

Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, таким чином спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1 700 гривень.

21.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України:

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Сторона обвинувачення зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи викладене просять слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє в чому його підозрюють, захисника не потребує, визнає свою провину та просить застосувати більш м?який запобіжний захід аніж тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 001426 від 21.09.2022 року за ознаками ч.4 ст.186 КК України.

21.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України:

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Провина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком; протоколом огляду відеозапису від 26.08.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання особи є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

В обґрунтування необхідності обрання запобіжного заходу , саме тримання під вартою, сторона обвинувачення зазначила, що є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, з конфіскаціє майна.

Однак, слід зауважити, наступне, посилання сторони обвинувачення жодним чином не обґрунтоване, всі висловлені доводи не мають жодного обґрунтування.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторам

Крім того, слідчий суддя критично ставиться до наявності ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки дані вказівки є формальними та не підтверджується жодними матеріалами долученими до клопотання.

Так прокурор посилається на наявність ризику можливості переховуватись, у зв?язку з усвідомленням ОСОБА_5 тяжкості можливого покарання.

Однак, судом встановлено, що кримінальне правопорушення мало місце 11.08.2022 року, і до цього часу ОСОБА_5 , нікуди не зник та не переховувався.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого, то цілодобовий домашній арешт також унеможливлює спілкування з свідками та потерпілими, при цьому є більш м?яким запобіжним заходом щодо обмеження прав та свобод особи.

Щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, то слід зауважити , що твердження про те, що особа ніде не працює , а отже не має засобів для існування не може свідчити про те, що є ризик повторного скоєння кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи - захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Між тим клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру переховуватись та перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя набуває висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню.

А з урахуванням обставин справи, особистості підозрюваного, того факту, що він має постійне місце роботи до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри та може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193,194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Обрати підозрюваному ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці, тобто з 22 вересня 2022 року по 21 листопада 2022 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатись із м. Дніпро без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити дію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 00 год. 00 хв. 21.11.2022.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ГУНП в Дніпропетровській області, старшого слідчого слідчої групи у даному кримінальному провадженні та старшого групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному та прокурору негайно після її оголошення.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1