ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17.02.2020 вироком Октябрського районного суду м.Полтави ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 12.03.2020 вироком Київського районного суду м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,
11.12.2020 у період часу з 13:47 год. по 13:48 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в магазині «Еко-маркет», розташованому по бульв.Богдана Хмельницького, 5/2 у м.Полтаві, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, скориставшись тим, що його дії є непоміченими, таємно викрав ром «Captain Morgan Original Spised Gold, 35%», ємністю 0,7 л, вартістю 305 грн, який належить ТОВ «ЕКО».
Після того, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій особі ТОВ «ЕКО» матеріального збитку на суму 305 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 17.12.2020 у період часу із 12:20 год. по 12:21 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в магазині «Еко-маркет», розташованому по бульв.Богдана Хмельницького, 5/2 у м.Полтаві, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, скориставшись тим, що його дії є непоміченими, таємно викрав ром «Captain Morgan Original Spised Gold, 35%», ємністю 0,7 л, вартістю 305 грн, який належить ТОВ «ЕКО».
Після того, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій особі ТОВ «ЕКО» матеріального збитку на суму 305 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Обвинувачений не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, об`єм викраденого та його вартість не заперечував.
Показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці знаходячись у приміщенні магазину «Еко-маркет» двічі викрав пляшки алкогольного напою. Одну пляшку рому він випив сам, а іншу добровільно повернув.
Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи представник потерпілої особи ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за його відсутності. У наданому клопотанні представник потерпілої особи питання про призначення покарання залишив на розсуд суду. Цивільного позову до обвинуваченого потерпілою особою пред`явлено не було.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, його захисника, який підтримав позицію обвинуваченого, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисних кримінальних правопорушень проти власності.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, неодружений, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, під спостереженням лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має серйозне захворювання та отримує ВААРТ терапію, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.
Згідно із складеною стосовно обвинуваченого досудової доповіді, органом пробації ОСОБА_4 визначено високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілого, який у вирішенні питання про призначення покарання покладався на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкцій ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, який будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, в період іспитового строку вчинив нові корисливі злочини, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд наголошує про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання в умовах здійснення контролю за його поведінкою та виконанням покладених судом обов`язків.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Київського районного суду м.Полтави від 12.03.2020 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання в порядку ч.4 ст.70 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.
За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений протягом іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю вироків, у відповідності до вимог ст.71 КК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не пред`явлено, заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувались. До набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 07 (семи) місяців обмеження волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Полтави від 12.03.2020 та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 01 (одного) року 08 (восьми) місяців обмеження волі.
Строк відбування покарання відраховувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Речові докази у справі: пляшку рому «Captain Morgan Original Spised Gold, 35%», ємністю 0,7 л., яка передана на зберігання представнику потерпілої особи, - залишити ТОВ «ЕКО», як йому належну.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м.Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання, ознайомитися із журналом судового засідання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Суддя
Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1