Справа № 308/4224/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіон ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 30.03.2022, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

встановив:

11 квітня 2022 року прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіон ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 30.03.2022, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 28.03.2022 року (точного часу в ході досудового розслідування наразі не встановлено) ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел на одержання грошових коштів, за сприяння ним, ОСОБА_4 , у незаконному переправленні ОСОБА_5 через державний кордон України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою протиправного збагачення, в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , виказав останньому вимогу про надання грошових коштів у сумі 20 000 Євро, за організацію ним незаконного переправлення через державний кордон України.

Надалі, 02.04.2022 близько 14:30 год. в ході особистої зустрічі з ОСОБА_6 в с. Розівка Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_4 підтвердив дійсність своїх намірів за грошові кошти в сумі 20 000 Євро організувати переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України шляхом виготовлення документів про непридатність останнього до військової служби, а також забезпечення через своїх знайомих в Державної прикордонної служби України безперешкодного перетину державного кордону України.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи єдиний злочинний умисел на отримання від ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 20 000 Євро за організацію переправлення останнього через державний кордон України, близько 15:00 год. 02.03.2022 надав ОСОБА_6 довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №2237 від 30.03.2022 про непридатність ОСОБА_5 до військової служби з виключенням з військового обліку та довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 №573 від 30.03.2022 про те, що ОСОБА_5 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, як такий, що визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, при цьому запевнив, що через наявні зв`язки серед представників Державної прикордонної служби України зможе забезпечити безперешкодний перетин ОСОБА_6 державного кордону України в пункті пропуску «Лужанка» при пред`явленні останнім вищевказаних документів, при цьому зауважив, що обумовлену суму коштів ОСОБА_7 повинен передати не особисто, а через ОСОБА_8 .

Надалі, близько 21:00 год. 02.03.2022, ОСОБА_7 безперешкодно перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Лужанка» та на виконання вищевказаних вимог ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 20 000 Євро за організацію переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України були передані ОСОБА_8 ..

Вищевказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправленні осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб, вчиненого з корисливих мотивів.

02.04.2022 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні.

03.04.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Надалі, 08.04.2022 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

При цьому встановлено, що ОСОБА_4 володіє на праві приватної власності автомобілем марки AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ), яким, фактично, здійснював доставлення як ОСОБА_6 так і інших осіб до місця їх перетину через державний кордон України за вищевказаною схемою протиправних дій.

З огляду на те, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому вважаємо за необхідне на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, накласти арешт на вищеописане майно підозрюваного, а саме - автомобіль марки AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У судове засідання прокурор не з`явився, проте подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином про, що свідчить рапорт. Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 через канцелярію суду подав клопотання в якому просить розгляд провести без їх участі та зазначає, що проти задоволення клопотання заперечує, вважає таке необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи із наступного.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування до ЄРДР внесено відомості за №0000076 від 30.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України..

Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, у вказаному кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Яку вподальшому, а саме 08.04.2022 року змінено та останньому повідомлено у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч.3 ст. 332 КК України, передбачає конфіскацію майна .

При цьому встановлено, що ОСОБА_4 володіє на праві приватної власності автомобілем марки AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ).

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, прокурором, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування, автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 є власністю ОСОБА_10 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1