ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1182/22 Справа № 216/1601/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів cудової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисника (в режимі відеоконфереції) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
який народився у м Кривий Ріг, Дніпропетровської області,
проживав без реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1 раніше судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів - до 13 травня 2022 року включно.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив про неможливість запобігання заявленим ризикам у інший спосіб, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим, усвідомлюючи тяжкість покарання може переховуватись від органів слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків. Визначення менш обтяжливого запобіжного заходу на думку суду, не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду є такими, що суперечать матеріалам провадження. Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази заявлених ризиків, а ризики переховування від слідства та суду і незаконного впливу на свідків вважає безпідставними та недоведеними. Вказує про те, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який вину у скоєному не визнає, утримується під вартою на протязі тривалого часу, а саме з 27 жовтня 2018 року

Вказує, що подальше утримання обвинуваченого під вартою не може визнаватися доцільним та виправданим і суперечить практиці ЕСПЛ.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, обґрунтованість пред`явленого обвинувачення підтверджується сукупністю наданих матеріалів, зокрема показаннями свідків, висновками судовомедичних експертиз, судово-імунологічної експертизи, протоколом огляду місця події, достатньою мірою для вирішення питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.
Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та доводи сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, обвинувачений може переховуватися від суду.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обвинувачений, може вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в клопотанні прокурора, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тобто має схильність до вчинення злочинів, а тому існує обґрунтований ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному провадженні, оскільки йому відомі їх повні анкетні дані та місце їх проживання, а також не всі свідки у справі допитані.
Колегією суддів враховується, що 15 березня 2022 року розпочато новий судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , після заміни одного із членів колегії.
На підставі викладеного, беручи до уваги характер злочину, у скоєнні якого небезпідставно обвинувачується ОСОБА_7 , а саме те, що він був вчинений з особливою жорстокістю та із застосуванням до потерпілих насильства, що потягло настання їх смерті, колегія суддів вважає ризик незаконного впливу на свідків реальним і вагомим.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має посередню характеристику, офіційно не працевлаштований, не одружений, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть чотирьох осіб, застосування до останнього найбільш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та охорону прав потерпілих та свідків по справі.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінки доказів у справі у розумінні ст. ст. 84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.
Доводи захисту щодо довготривалого утримання обвинуваченого під вартою, хоча і заслуговують на увагу, однак даний вид запобіжного заходу є необхідним заходом забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та його тривалість зумовлена складністю справи, необхідністю проведення об`єктивного судового розгляду з допитом потерпілих, свідків, дослідженням доказів по справі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4