Справа № 279/507/22
1-кп/279/352/22
У Х В А Л А
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.391 КК України.
Від прокурора до суду надійшло клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В клопотанні вказав, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.11.2020 прибув для відбування покарання до державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)», будучи засудженим від 12.10.2018 Васильківським міськрайонним судом Київській області за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до 2-х років позбавлення волі. 20.12.2018 вироком Київського апеляційного суду, вирок Васильківського міськрайонного суду Київській області від 12.10.2018 скасовано в частині призначення покарання та призначено покарання до 4-х років позбавлення волі.
В ході виконання покарання, в тому числі, після прибуття до державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» 25.11.2020 засудженого ОСОБА_4 було ознайомлено з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінально процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарань засудженими до позбавлення волі, а також 25.10.2021 йому було роз`яснено положення ст. 391 КК України.
Незважаючи на попередження адміністрації установи виконання покарань, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та допустив неодноразову злісну непокору законним вимогам адміністрації колонії.
Так, 14.12.2021 о 9 годині 00 хвилин засуджений ОСОБА_4 допустив злісну непокору законним вимогам адміністрації державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)», а саме: в категоричній формі відмовився виконувати письмове розпорядження начальника державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , приступити до роботи з благоустрою колонії та прилеглої до неї території згідно статті 118 ч.5 КВК України, а саме: приступити до прибирання в камері ПКТ №6, в якій він перебуває на даний час.
А за весь час виконання покарань, в тому числі перебування у державній установі «Коростенська виправна колонія (№71)» засуджений ОСОБА_4 в період з 20.02.2019 по 14.12.2021 умисно порушував режим відбування покарання та розпорядок дня, внаслідок чого п`ятдесят разів був підданий дисциплінарним стягненням, з них дванадцять разів поміщувався до дисциплінарного ізолятора та один раз - до приміщення камерного типу. Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, громадянин України, українець, освіта середня, не працюючий, на утриманні осіб немає, не депутат, не інвалід, раніше судимий:
- 02.07.2008 Подільським районним судом міста Києва за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України до 4-х років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки;
- 24.04.2010 Шевченківським районним судом міста Києва за ч.2 ст. 187 КК України до 8-ми років позбавлення волі;
- 12.10.2018 Васильківським міськрайонним судом Київській області за ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до 2-х років позбавлення волі. 20.12.2018 Київським апеляційним судом рішення від 12.10.2018 переглянуто та призначено покарання до 4-х років позбавлення волі, який відбуває покарання в державній установі «Коростенська виправна колонія (№71)» маючи не зняту та непогашену в законному порядку судимість, в період виконання покарання на шлях виправлення не став, та скоїв повторне кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років, звільняється 16 серпня 2022 року.
Оскільки існують ризики та обставини відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України у даному кримінальному провадженні це ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 не є місцевим жителем, враховуючи наявність попередніх судимостей та вчинення нового злочину під час відбування покарання може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується; вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання; негативну репутацію обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; не дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів; ризик продовження та повторення протиправної поведінки, що його створює обвинувачений.
Судом встановлено, що 12.10.2018 Васильківським міськрайонним судом Київській області за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до 2-х років позбавлення волі. 20.12.2018 Київським апеляційним судом рішення від 12.10.2018 переглянуто та призначено покарання до 4-х років позбавлення волі, який відбуває покарання в державній установі «Коростенська виправна колонія (№71)» маючи не зняту та непогашену в законному порядку судимість, в період виконання покарання на шлях виправлення не став, та скоїв повторне кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років, звільняється 16 серпня 2022 року.
Згідно п.9 ч.1 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення дієвості кримінального провадження є запобіжні заходи.
У відповідності до положень ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Частиною 1 ст.132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 132 КПК України слідує, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Ризики та обставини відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України у даному кримінальному провадженні це ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 не є місцевим жителем, враховуючи наявність попередніх судимостей та вчинення нового злочину під час відбування покарання може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується; вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання; негативну репутацію обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; не дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів; ризик продовження та повторення протиправної поведінки, що його створює обвинувачений. Згідно ст.178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного. Таким чином, враховуючи характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , з метою запобігання наявних вищевказаних ризиків неможливо застосувати до його більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Даний вид запобіжного заходу необхідно обрати останньому на час судового провадження, не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Незважаючи на те, що згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але вказані вище обставини вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин буде переховуватись від суду. Крім цього, на даний час здобуто вагомі докази про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні на цей час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, відповідні ризики продовжують існувати та не зменшилися, є достатніми та виправдовують тримання особи під вартою.
Керуючись ст ст. 131, 176, 177, 178, 183, 184, 331 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора і суду;
- повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 01.10.2022 року.
Копію ухвали направити обвинуваченому, вручити прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя:
Копія згідно з оригіналом