ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 631/599/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1153/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: примусові заходи медичного характеру
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі ОСОБА_7 як особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, з участю його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що від потерпілого надійшла заява про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою: - захисника по справі щодо особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 11 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру задоволено та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Судом встановлено, що 19 05 2020 року, приблизно о 14-00 годині, ОСОБА_9 знаходився на луках неподалік свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де збирав порубані дрова.
В цей час до нього зі свого домоволодіння вийшов ОСОБА_7 , який побачив ОСОБА_9 , підійшов до нього та дерев`яною палицею довжиною близько 1,5-2 м, яку він тримав обома руками, наніс ОСОБА_9 один удар по тім`яній частині голови, після чого наніс один удар по голові з правого боку, та два удари по правій руці.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 забійну рану тім`яної ділянки на волосяній частині голови, набряк м`яких тканин в правій скроневій ділянці, крововиливи на правій руці.
По ступеню тяжкості згідно з висновком експерта № 12-14/32-НВ/20 від 20 05 2020 року, вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, відповідно п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Посилаючись на те, що в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 страждав і на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії та через свій хворобливий стан не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, прокурор просив застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження просить про її скасування та про відмову у задоволенні клопотання щодо застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що станом на час розгляду вказаної справи ОСОБА_7 не потребував заходів лікування в примусовому порядку, оскільки останній вже був примусово пролікований під час досудового розслідування, коли його помістили на лікування після висновку експерта.

Довідка про проходження ОСОБА_7 лікування після вчинення кримінального проступку надавалася ним у судовому засіданні та була приєднана до матеріалів кримінального провадження.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги, не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні, під час постановлення ухвали, особащодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_9 робив погані речі й він, ОСОБА_7 перешкоджав злочину і тому вдарив ОСОБА_9 два рази. Які у ОСОБА_9 були тілесні ушкоднення він не дивився. Щодо застосування до нього примусових заходів медичного характера заперечував, зазначив що він лікувався, про що надав відповідну довідку. Впевнений що вчинив правильно, бо перешкоджав злочину.

Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновки суду, зокрема ґрунтуються на показаннях самого ОСОБА_7 , який не заперечує факт завдання ударів потерпілому.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- рапортом старшого інспектора-чергового СРПП Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 , згідно з яким 19 05 2020 року о 14-30 годині за адресою: АДРЕСА_1 , сусід з буд. 13 на ім`я ОСОБА_11 побив палкою по голові, пішов додому. Вказана подія зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області 19.05.2020 № 1750 (ар. 77);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 09 2020 року, згідно з яким ОСОБА_9 19 05 2020 року приблизно о14-00 годині ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс палицею декілька ударів заявнику в область голови та нижніх кінцівок (ар. 78);
- довідкою КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ від 19 05 2020 року, де зазначено що ОСОБА_9 , 1954 року народження, був госпіталізований до хірургічного відділення 19 05 2020 року о 16 - 05 годині, з діагнозом черепно-мозкова травма, струс головного мозку (ар. 79);
- рапортом інспектора СРПП Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_12 , відповідно до якого 19 05 2020 року був здійснений виїзд СРПП за викликом ОСОБА_9 . На момент прибуття на місце виклику ОСОБА_9 було госпіталізовано до Нововодолазької ЦРЛ. Громадянин ОСОБА_7 вийти з власного подвір`я та надати письмові пояснення відмовився, але при спілкуванні пояснив, що бив ОСОБА_9 навмисно, оскільки вважає його злочинцем, тому рахує, що вчинив вірно. Також показав палицю, якою наносив удари. До рапорту надав фототаблицю (ар. 80-81);
- висновком експерта НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОННОГО ВІДДІЛЕННЯ ОБЛАСНОГО БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ДЕПАРТАМЕНТУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ?Я ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ № 12-14/32-НВ/20 від 20 05 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені забійна рана тім`яної ділянки на волосяній частині голови, набряк м`яких тканин в правій скроневидній ділянці, крововиливи на правій руці, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею, можливо у час та способом вказаних потерпілим. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, згідно з п.п. 2.3.2.б, 2.3.5 «Правил» судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995. До небезпечних для життя дані тілесні ушкодження не відносяться. Утворення виявлених тілесних ушкоджень рукою потерпілого чи при вільному його падінні з висоти власного зросту маловірогідне. Між отриманими тілесними ушкодженнями і незначними скороминущими наслідками, тривалістю не більш як шість днів, що настали, у ОСОБА_9 , мається причинний зв`язок (ар. 83);
- протоколом слідчого експерименту від 16 06 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , який вказав про обставини за яких ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження (ар. 84-89);
- протоколом слідчого експерименту від 16 06 2020 року за участю свідка ОСОБА_13 , який вказав про обставини за яких ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження (ар. 90-95);
- висновком експерта НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОННОГО ВІДДІЛЕННЯ ОБЛАСНОГО БЮРЮ СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ДЕПАРТАМЕНТУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ?Я ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ № 12-14/32-НВ/20/12-14/32-НВ/20 від 18 06 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 мали місце забійна рана тім`яної ділянки на волосяній частині голови, набряк м`яких тканин в правій скронневій ділянці, крововиливи на правій руці, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею, можливо 19.05.2020. За характером, локалізацією та механізмом утворення, виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження не суперечать тому способу спричинення, на який вказує сам потерпілий та свідок ОСОБА_13 у ході проведення слідчих експериментів від 16.06.2020 (ар. 97).

Під час судового розгляду були допитані:
- потерпілий ОСОБА_9 , який пояснив, що 19 05 2020 року близько 14-00 години на луках він збирав сухі дрова. До нього підійшов ОСОБА_7 та дерев`яною палицею наніс удар по тім`яній частині голови, після чого по голові з правого боку та два рази по правій руці;
- свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 19 травня 2020 року бачив як ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 палицею по голові. ОСОБА_9 впав, ОСОБА_7 вдарив його палицею ще раз. Потім ОСОБА_7 наносив ще удари ОСОБА_9 , проте свідок не бачив куди із-за трави, бо ОСОБА_9 лежав на землі. Свідок крикнув і після цього ОСОБА_7 пішов. Він бачив рани на голові та на руці у ОСОБА_9 , бачив кров на голові та руці. Все сталося на луках неподалік від будинка ОСОБА_9
- свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що у травні 2020 року бачив як швидка допомога забирала ОСОБА_9 у якого була забинтована голова. Особисто він не бачив хто побив ОСОБА_9 , проте ОСОБА_13 розповідав що це зробив ОСОБА_7 .

Вказані докази є належними та допустимими, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Посилання ж апелянта на невідповідність висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження при застосуванні щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру не знайшли свого підтвердження, адже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, застосування такого виду примусових заходів судом першої інстанції не було свавільним, оскільки законним підґрунтям такого рішення був висновок судово-психіатричної експертизи Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» за №250 проведеної 23 06 2020 року.

Судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення було у повному обсязі дано оцінку висновку вищевказаної експертизи відповідно до якої: ОСОБА_7 на теперішній час страждає на психічне захворювання у формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (а. с. 108 -111).

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України ОСОБА_7 було вчинено у стані неосудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З положень статті 513 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд у кожному випадку зобов`язаний встановити факт суспільно небезпечного діяння (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), вчинення його тією чи іншою особою щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та дослідити надані сторонами та наявні у справі докази із наданням їм юридичної оцінки, відповідно до ст.ст. 84-89, 94 КПК України.

Крім цього, судам слід враховувати, що застосування у справах вказаної категорії скороченої процедури дослідження доказів чинним законодавством не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дотримався вказаних норм та провів повний судовий розгляд, встановивши при цьому факт скоєння ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, вчинення його саме тією особою, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та дослідив надані сторонами та наявні у матеріалах справи докази, із наданням їм юридичної оцінки відповідно до ст.ст. 84-89, 94 КПК України.

Крім того, судом першої інстанції у повному обсязі було досліджено мотиви та підстави клопотання прокурора про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, враховуючи, що суспільно небезпечне діяння було вчинене ОСОБА_7 у стані неосудності і в даний час останній страждає хронічним психічним захворюванням та не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з урахуванням характеру та тяжкості захворювання, суд прийшов до правильного висновку, що необхідно застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру, які вказані у висновку експертизи, а саме у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 наголошує на безпідставності застосування до останнього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом через те, що ОСОБА_7 вже був примусово пролікований під час досудового розслідування.

На думку ж колегії суддів вказані доводи захисника не є такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної Ради «Обласна психіатрична лікарня №1» за №39 від 26 10 2020 року ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі з 23 06 2020 року по 11 09 2020 року.

З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що ОСОБА_7 дійсно знаходився на лікуванні у спеціалізованому закладі під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, проте, його лікування відбулося стаціонарно і у добровільному порядку.

Проте, відмічений експертом психічний стан ОСОБА_7 позбавляє останнього можливості самостійного та необмеженого функціонування як особистості у зв`язку з чим і було зроблено висновок щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу саме із СУВОРИМ НАГЛЯДОМ.

Проходження ж ним стаціонарного лікування не забезпечить у даному випадку мету застосування примусових заходів медичного характеру, а саме вилікувати чи поліпшити психічний стан ОСОБА_7 з фізичною ізоляцією останнього задля попередження вчинення нових суспільно небезпечних діянь.

На підставі чого, висновки захисника про відсутність необхідності у застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом колегія суддів вважає передчасними.

Отже, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, ухвалу суду слід залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 11 2021 року про задоволення клопотання прокурора та про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації його до психіатричного закладу із суворим наглядом, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане це судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4