Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/286/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 ,на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.02.2022, якою задоволено клопотання старшого слідчого ВР ЗСГСД СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 03.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.02.2022задоволено клопотання старшого слідчого ВР ЗСГСД СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 03.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , а саме: квартиру загальною площею (кв.м): 30.8, житлова площа (кв.м): 25.1 адреса: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, розмір частки: 1/1; квартиру загальною площею (кв.м): 51.6, житлова площа (кв.м): 27.4, адреса: АДРЕСА_2 , форма власності приватна, розмір частки: 1/1; житловий будинок, загальною площею (кв.м): 235.3, житлова площа (кв.м): 83.7, адреса: АДРЕСА_3 , форма власності приватна, розмір частки: 1/1; квартиру загальною площею (кв.м): 39.2, житлова площа (кв.м): 16.8 адреса: АДРЕСА_4 , форма власності приватна, розмір частки: 1/1; квартиру загальною площею (кв.м): 39.4, житлова площа (кв.м): 16.6 адреса: АДРЕСА_5 , форма власності приватна, розмір частки: 1/1; земельну ділянку кадастровий номер: :51:000:0017, площею (га): 0.156 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Адреса: АДРЕСА_3 , форма власності: приватна, розмір частки: 1/1; земельну ділянку кадастровий номер: :05:001:0385, площею (га): 1.8053, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва адреса: Вінницька область, Бершадський район Флоринська сільська рада, форма власності приватна, розмір частки: 1/1; земельну ділянку кадастровий номер: :05:001:0287 площею (га): 1.8055, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва адреса: Вінницька область, Бершадський Флоринська сільська рада, форма власності приватна, розмір частки: 1/1; автомобіль Toyota Land Cruiser, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 унікальний код транспортного засобу НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ); автомобіль Seat Ibiza, 2006 року випуску, д/з НОМЕР_4 унікальний код транспортного засобу НОМЕР_5 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ), які належать підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною розпорядження вказаним вище майном.
В обґрунтування постановленого рішення слідчий суддя в ухвалі послався на доведеність матеріалами клопотання сукупності підстав та розумних підозр вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно, його можуть пошкодити, знищити, використати, перетворити або відчужити.

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ,просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та скасувати її постановити нову, якою у задоволені клопотання слідчого відмовити у повному обсязі та повернути підозрюваному ОСОБА_7 вилучене у нього майно.
При цьому, апелянт вказує на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущений з поважних причин, які створювали об`єктивні перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги.
Так, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації, яке відбулося після винесення оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 було призвано на військову службу та зараз він проходить службу у в/ч НОМЕР_7 .
Отже, ОСОБА_7 , виконуючи свій обов`язок перед державою, не міг своєчасно дізнатися та оскаржити ухвалу про накладення арешту на належне йому майно, а тому,беручи до уваги, що оскаржувана ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда про накладення арешту від 17.02.2022 була отримана захисником лише 01.07.2022 (а.с. 169), а тому захисник вважає, що строк на апеляційне оскарження слід вважати пропущеним з поважних причин, через що він підлягає поновленню судом апеляційної інстанції.

При цьому захисник вказує на те, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2022, яка 02.02.2022 була залишена без змін судом апеляційної інстанції у кримінальній справі №405/378/22, відносно підозрюваного ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики, які вказані у клопотанні, нічим не обґрунтовані, побудовані лише на припущеннях, є непереконливими і не підтверджуються належними доказами, а підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, тобто має позитивну соціальну спрямованість та визначений рід занять, тобто наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків передбачених п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, нічим не обґрунтовано, побудоване на припущеннях, є непереконливим і не підтверджується належними доказами, інших обставин, які б вказували на наявність заявлених слідчим, прокурором ризиків не надано.
Отже, захисник вважає, що оскільки запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувався, то клопотання слідчого ГУНП в Кіровоградські області ОСОБА_8 є необгрунтованим, що є підставою для скасування арешту майна.під час винесення оскаржуваної ухвали
Крім того, слідчий суддя мав би звернути увагу на необхідність доведення підстав для арешту майна відповідними доказами, а в першу чергу спрямованими на встановлення заподіяної злочином шкоди.
Так, Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі №643/12369/19 роз`яснив, що: арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження у користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним. Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сукупністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.
Таким чином, ухвала слідчого судді прийнята з істотним порушенням вимог КПК України та за недоведеністю арешту майна, який при викладених у клопотанні слідчого обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника гарантованих законодавством.
Отже, захисник вважає, що накладена заборона на користування зазначеним више вилученим майном підозрюваного ОСОБА_7 , неспівмірно і необгрунтовано обмежує його права власника, а тому підстав для задоволення клопотання слідчого в цій частині у слідчого судді не було, через що вилучене майно має бути повернуто його власнику.

Заслухавши доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід задовольнити, а апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, з таких підстав.
Як видно з оскаржуваної ухвали слідчого та журналу судового засідання за 17.02.2022,представник власника майна адвокат ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_7 , були відсутні в судовому засіданні в ході розгляду даного клопотання слідчого у місцевому суді (а.м.к.153). Також, як вбачається з матеріалів клопотання, оскаржувана ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда про накладення арешту намарно від 17.02.2022 отримана захисником лише 01.07.2022 (а.с.169). З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 17.02.2022 пропущений скаржником з поважних причин, а тому на підставі ч. 1 ст. 117 КПК України вважає необхідним його поновити.
Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; можливий розмір шкоди, завданої злочином; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.
Також, ч. 3 ст. 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
При вирішенні даного клопотання про арешт майна, слідчому судді слід було врахувати практику Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна, не в повній мірі враховано положення ч. 2 та ч. 4 ст. 173 КПК України, а саме наслідки арешту майна для інших осіб, оскільки накладення арешту призвело до неможливості продовження господарської діяльності вказаного вище власника майна, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник власника майна адвокат ОСОБА_6 зазначив, що його підзахисний - власник майна ОСОБА_7 звернувся до органів нотаріату, оскільки мав бажання здійснити відчуження належного йому транспортного засобу, а саме «Toyota Land Cruiser», 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 на користь ЗСУ.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що слідчий суддя вирішуючи питання про арешт майна, не в повній мірі врахував вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України та те, що власник майна ОСОБА_7 на даний час проходить військову службу в ЗСУ, а саме у в/ч НОМЕР_7 , а тому арешт належного йому автомобіля призведе до негативних наслідків під час проходження військової служби.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна адвоката ОСОБА_6 підлягаює частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді районного суду підлягає скасуванню в частині накладення арешту на автомобіль «Toyota Land Cruiser», 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 , з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити представнику власника майна адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.02.2022.

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.02.2022, якою задоволено клопотання старшого слідчого ВР ЗСГСД СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 03.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України скасувати в частині накладення арешту на автомобіль Toyota Land Cruiser, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 унікальний код транспортного засобу НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ), який належать підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановити у цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого ВР ЗСГСД СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 03.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, в частині накладення арешту на автомобіль Toyota Land Cruiser, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 унікальний код транспортного засобу НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ), який належать підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
У решті дану ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2