УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2022 року

м. Київ
справа № 292/770/19
провадження № 51-4951ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 січня 2022 року, яка постановлена в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Завод, Червоноармійського району Житомирської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК).
Суть питання
За вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2020 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК та виправдано у зв`язку із недоведеністю, що в його діяннях є склад зазначеного кримінального правопорушення.

Орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_4 у тому, що він, обіймаючи посаду лісничого Новозаводського лісництва Державне підприємство «Житомирське лісове господарство» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі ЖОУЛМГ), який наділений правозастосовними функціями та є працівником правоохоронного органу, 27 лютого 2018 року о 08 год 48 хв, зателефонувавши на мобільний телефон раніше знайомому йому ОСОБА_5 , який є власником пилорами в с. Новий Завод Пулинського району Житомирської області, в ході телефонної розмови, достовірно знаючи, що жодних офіційних договорів про надання послуг (виконання робіт) Новозаводському лісництву з розробки лісосік, лісокультурних робіт та лісозахисних заходів між ОСОБА_5 та ДП «Житомирське лісове господарство» не укладалося, надав ОСОБА_5 усний дозвіл на здійснення ним лісозаготівельних робіт на території Новозаводського лісництва.
Крім того, ОСОБА_4 під час зустрічі з ОСОБА_5 , що відбулась 16 березня 2018 року о 09 год 16 хв в службовому кабінеті адміністративного приміщення Новозаводського лісництва, розташованого по вул. Шевченка в с. Новий Завод Пулинського району Житомирської області, одержав неправомірну вигоду від останнього в сумі 15 тис. грн за безперешкодне здійснення ним лісозаготівельних робіт на території лісництва ДП «Житомирське лісове господарство» ЖОУЛМГ та безперешкодне вивезення деревини з лісових ділянок вказаного лісництва.
Житомирський апеляційний суд ухвалою від 15 липня 2021 року зазначений вирок місцевого суду залишив без змін.
Верховний Суд постановою від 13 грудня 2021 року скасував ухвалу апеляційного суду і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
За наслідком нового апеляційного розгляду Житомирськийапеляційний суд ухвалою від 28 січня 2022 року змінив вирок місцевого суду, виключивши з мотивувальної частини цього вироку посилання на те, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід виправдати з підстав недоведеності вчинення ним злочину. В решті вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильно надану оцінку доказам та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення апеляційного суду стосовно ОСОБА_4 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи наведене, прокурор вважає необґрунтованим виправдання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368 КК. При цьому, на переконання прокурора, апеляційний суд належно не перевірив доводи його апеляційної скарги щодо незаконності виправдувального вироку суду першої інстанції та не навів підстав, за яких визнав ці доводи необґрунтованими, а тому постановлена цим судом ухвала є незаконною та не відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Також прокурор вказує на те, що суд апеляційної інстанції, всупереч його клопотанню, не дослідив повторно всіх письмових доказів та не допитав обвинуваченого.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
На будь-яких інших підставах, зокрема через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту розгляду, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржених судових рішень, а при здійсненні перегляду виходить з обставин, установлених судами нижчої інстанції.
Попри те, що прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, суть доводів, наведених в його касаційній скарзі, полягає у незгоді з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів і, відповідно, встановленими фактичними обставинами справи, що з огляду на вимоги ст. 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому Верховний Суд не перевіряє цих доводів касаційної скарги.
Доводи, наведені у касаційній скарзі прокурора, про істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, які, на його думку, призвели до залишення цим судом без змін виправдувального вироку щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368 КК, є безпідставними з огляду на таке.
З вироку місцевого суду вбачається, що цей суд, розглянувши обставини кримінального провадження, проаналізувавши і оцінивши зібрані органом досудового розслідування докази із точки зору допустимості, належності, достовірності, а сукупність доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 не підтверджується об`єктивними, достатніми доказами, отриманими в ході досудового слідства і наданими стороною обвинувачення суду.
Такого висновку місцевий суд дійшов на підставі безпосереднього дослідження і оцінки показань ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , і ОСОБА_12 , також письмових доказів у кримінальному провадженні, серед яких, зокрема: документи, що регулюють посадові обов`язки ОСОБА_4 , рапорти і листи правоохоронних органів, протоколи складені за результатами слідчих і негласних слідчих (розшукових) дій за наслідком чого дійшов переконання, що дослідженні докази безпосередньо не підтверджують винуватості ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчиненні в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
На обґрунтування свого висновку суд першої інстанції навів у вироку відповідні мотиви і підстави його ухвалення.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку за апеляційною скаргою прокурора 15 липня 2021 року залишив вказаний вирок місцевого суду без змін.
Не погодившись із рішенням апеляційного суду прокурор оскаржив його в касаційному порядку.
Верховний Суд постановою від 13 грудня 2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасував вказану ухвалу суду апеляційної інстанції, через її невідповідність вимогам статей 370, 419 КПК, а саме щодо її вмотивованості, оскільки в ній апеляційний суд не виклав узагальнено всіх доводів апеляційної скарги прокурора і не зазначив мотивів визнання її необґрунтованою.
З наведеного видно, що попередня ухвала апеляційного суду була скасована Верховним Судом виключно з підстав допущення цим судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
В цій частині Верховний Суд відмічає таке.
У кримінальному процесі діє принцип заборони повороту до гіршого (reformatio in pejus). Нормативно він закріплений, зокрема, у статтях 416, 421, 437, 439 КПК. На практиці він означає те, що ніяке наступне судове рішення не може погіршувати становище засудженого порівняно з попереднім рішенням, якщо воно не було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях наголошував на тому, що суди першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи мають дотримуватися вимог статей 409, 416 та 421 КПК.
Зокрема, у постанові Обєднаної палати Касаційного кримінального суду від 23 вересня 2019 року (справа № 728/2724/16-к, провадження № 51-7543кмо18) міститься висновок про те, що частина 2 ст. 416 КПК визначає вичерпний перелік випадків, коли при новому розгляді суд першої інстанції може застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а саме тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання. При цьому положення ч. 2 ст. 415 КПК не слід розглядати як такі, що дозволяють зробити виключення з указаного правила.
У разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог статей 370, 419, ч. 2 ст. 416 КПК він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону при новому розгляді в суді першої інстанції.
Перевіривши обґрунтованість відповідних доводів апеляційних скарг прокурора чи потерпілого, апеляційний суд, крім випадку, якщо знайде їх безпідставними, при скасуванні оскарженого судового рішення з підстав істотних порушень кримінального процесуального закону і призначенні нового розгляду в суді першої інстанції, повинен також указати на неправильність чи передчасність висновків суду в судовому рішенні, яке скасовується, про застосування чи незастосування того чи іншого закону про кримінальну відповідальність чи призначення того чи іншого покарання, як на додаткову підставу для скасування судового рішення.
Окрім того, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 14 вересня 2020 року (справа № 740/3597/17, провадження 51-6070кмо19) зазначила про те, що як із назви, так і зі змісту ст. 421 КПК вбачається, що погіршення становища обвинуваченого можливе виключно за умови, якщо з цих підстав подали апеляційну скаргу прокурор, потерпілий чи його представник, а відповідно до ст. 416 КПК таке погіршення може мати місце тільки, якщо вирок було скасовано з цих підстав (або також із цих підстав).
Частиною 3 ст. 409 КПК встановлено заборону скасування виправдувального вироку лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого, а ст. 420 КПК передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.
Об`єднана палата наголосила на тому, що засудження особи під час нового розгляду після скасування виправдувального вироку є крайнім за тяжкістю випадком погіршення становища особи в кримінальному провадженні.
Системний аналіз вказаних вище норм кримінального процесуального законодавства дозволяє зробити висновок, що вони мають в однаковій мірі застосовуватися як під час нового розгляду після скасування вироку за необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, так і під час нового розгляду після скасування виправдувального вироку.
Наведені висновки підлягають врахуванню і у випадку призначення нового розгляду у судах першої/апеляційної інстанції при скасуванні попереднього судового рішення касаційним судом.
З огляду на викладене колегія суддів касаційного суду зауважує, що при новому розгляді кримінального провадження 28 січня 2022 року апеляційний суд був позбавлений процесуальної можливості погіршувати правове становище обвинуваченого та скасовувати виправдувальний вирок за ч. 1 ст. 368 КК оскільки з цих підстав (неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність) попередня ухвала апеляційного суду не скасовувалась касаційним судом.
За таких обставин Верховний Суд відхиляє доводи прокурора щодо порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону при залишені виправдувального вироку щодо ОСОБА_4 без змін.
Всупереч твердженням прокурора, при новому апеляційному розгляді, апеляційний суд у своєму рішенні навів мотиви і підстави, з яких визнав доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення необґрунтованими.
Крім того, Верховний Суд вважає безпідставними доводи прокурора про порушення апеляційним судом принципу безпосередності дослідження доказів.
Положеннями ст. 404 КПК регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Положення ст. 23 КПК не слід розглядати як такі, що автоматично висувають вимогу про нове дослідження доказів у суді апеляційної інстанції кожного разу, коли йдеться про скасування виправдувального вироку. Наприклад, якщо апеляційний суд робить лише юридичну оцінку ситуації, але не ставить під сумнів установлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, то це не вимагає нового безпосереднього дослідження доказів цим судом. Тобто, апеляційний суд в кожному конкретному випадку, визначає обсяг дослідження доказів, який буде достатнім для встановлення обставин кримінального провадження, з дотриманням норм кримінального процесуального закону.
В цій справі суд апеляційної інстанції обмежився аналізом доказів, безпосередньо сприйнятих судом першої інстанції. За результатами перегляду вироку суд апеляційної інстанції погодився з оцінкою доказів, даною місцевим судом, а тому застосована ним процедура не суперечила встановленій у ст. 23 КПК засаді безпосередності дослідження доказів.
Таким чином, Верховний Суд вважає, що при здійсненні апеляційної процедури не було допущено істотних порушень вимог ст. 404 КПК.
Сам собою факт непогодження з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів не є підставою для їх повторного дослідження апеляційним судом.
З огляду на наведене Верховний Суд вважає, що інші доводи касаційної скарги прокурора не вказують на незаконність рішення апеляційного суду і не можуть бути підставою для його скасування.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 січня 2022 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3