Справа № 206/2756/22
Провадження № 1-і/206/33/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000028 від 19.01.2022 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_4

захисник-адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження під № 0000028 від 19.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14.03.2022 №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» змінено територіальну підсудність Енергодарського міського суду Запорізької області на Самарський районний суд м.Дніпропетровська.
14.09.2022 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000028 від 19.01.2022 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Пунктом третім ст. 35 КПК України, встановлено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане клопотання (справа №206/2756/22, пр.1-і/206/33/22) розподілено на головуючого суддю (суддя-доповідач) ОСОБА_1 , інформацію про що внесено до системи автоматизованого розподілу (а.п.19).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2022 з урахуванням позиції викладеної в листі голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03.03.2022 №1/0/2-22 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" пропозицій та враховуючи ту обставину, що учасники кримінального провадження не мають можливості приймати участь в судовому засіданні у спосіб визначений КПК України, вказане клопотання прокурора було призначено до розгляду в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку.

В судовому засіданні прокурором оголошено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ризики передбачені ст. 177 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, яким передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 3-х років, офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків або осіб, які перебувають на його утриманні, не має постійного місця проживання. На теперішній час наявні ризики переховування ОСОБА_4 від суду, а також вчинення ним нових злочинів, оскільки ОСОБА_4 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів. При цьому, в подальшому останній знову вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про те, що на шлях виправлення та перевиховання він не став та може продовжити свою злочинну діяльність. Крім того вказані факти також свідчать про те, що злочинна діяльність для ОСОБА_4 стала промислом та єдиним джерелом існування. Так, в Енергодарському міському суді Запорізької області на даний час перебувають ще два кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні інших злочинів. Враховуючи викладене, у зв`язку із тим, що строк обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу спливає, прокурор просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Захисник ОСОБА_6 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні просили суд відмовити в клопотанні прокурора та повернути його з підстав його невідповідності вимогам КПК України. Вважала, що вказане клопотання не може бути розглянуто слідчим суддею, з підстав того, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 перебуває вже на стадії розгляду в Енергодарському міському суді Запорізької області. Окрім того, зазначила, що вказане клопотання повинно бути розглянуто суддями, які безпосередньо здійснюють провадження по вказаній справі.
Суд, вивчивши клопотання прокурора із додатками до нього, вислухавши думку прокурора, захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до наступного висновку.
Статтею 8 КПК України кримінальне провадження, визначено що здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у Кримінальному проваджені, а також, і у відповідності з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Згідно зі змістом ст. 131 та ст. 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою ст. 331 КПК України, визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Частиною першою ст. 199 КПК України, визначено що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.01.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.03.2022, який ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.02.2022 продовжено до 27.05.2022.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2022 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 24.07.2022 включно.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2022 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 19.09.2022 включно.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Стаття 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, серед яких є найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Частиною першою ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Так, згідно з позицією Європейського суду з прав людини питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
На підставі практики Суду і Кримінальний процесуальний кодекс України встановив норму закону ст.177 КПК України, яка містить, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд, вирішуючи питання щодо заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, приходить до можливості обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання. Відповідно до вимог п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З пункту 3 статті 5 Європейської Конвенції з прав і основоположних свобод людини випливає, що зі спливом певного часу саме тільки подальше існування обгрунтованої підозри не може виправдовувати позбавлення волі (справи "Яблонський проти Польщі", N33492/96, п. 80, від 21.12.2000 року та "L.A. проти Франції", N 28213/95 1998-VII, п. 102). Підстави для продовження строку тримання під вартою мають бути чітко сформовані в рішеннях національних судів (справа "Іловецький проти Польщі", N 27504/95, п. 61, від 04.10.2001 року).
Як встановлено з клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , останній обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КПК України, який у відповідності до ст. 12 КПК України є нетяжким злочином, за яким передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Судом, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 тримається під вартою понад сім місяців, що становить значний проміжок часу на сьогоднішній день. Стороною обвинувачення в судовому засідання під час розгляду вказаного клопотання було зазначено, що будь-яких дій по вказаному кримінальному провадженню з моменту направлення обвинувального акту до суду здійснено не було. Окрім того, ризики на які посилається прокурор в клопотанні, а саме можливість ухилення останнього від явки до суду та скоєння інших умисних кримінальних правопорушень, є не обґрунтованими, оскільки належних доказів, які б підтверджували ризики зазначені у вказаному клопотанні стороною обвинувачення суду не надані. За таких обставин суд вважає, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 буде межувати зі свавіллям, а тому відносно обвинуваченого може бути обрано більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, визначених відповідно до ст. 194 КПК України,який забезпечить нівелювання ризиків. Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: не доведення стороною обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, а отже не надання прокурором належних доказів для застосування виняткової міри, як тримання під вартою, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний у вигляді особистого зобов`язання. Відповідно до ст. 179 КПК України, визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7,8,9, 177, 179, 194, 331, 350, 372 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, відомості, щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000028 від 19.01.2022 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.

Обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, відомості, щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000028 від 19.01.2022 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, з метою забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, строком до 11.11.2022 включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти з Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор", який розташований за адресою: Україна, 25009, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вул. Куроп`ятникова, будинок 50-Б.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати по першому виклику до прокурора або суду у кримінальному провадженні №0000028 від 19.01.2022;

- утримуватись від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; - заборонити в`їзд на тимчасово окуповану територію України;

- повідомляти слідчого та прокурора чи суд про зміну свого проживання або місця роботи.

Порушення перелічених умов особистого зобов`язання має наслідком застосування більш жорсткого запобіжного заходу.

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про повернення клопотання прокурору - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Суддя ОСОБА_1