Справа № 545/1531/22
Провадження № 1-в/545/429/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_4 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Засуджений та представник адміністрації установи у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд проходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 30.07.2021 року за ч.2 ст.186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з моменту затримання 30.06.2021 року.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно - дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

На момент звернення до суду із клопотанням ОСОБА_4 відбув більше 1/2 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з характеристикою засудженого, ОСОБА_4 характеризується позитивно, працевлаштований різноробочим житлової зони установи, до праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу. Добре ставиться до майна установи і предметів яким користується при виконанні дорученої роботи. За вироком суду цивільного не має. Виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Згідно з витягом з протоколу №23 від 20.12.2021 року засідання комісії державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.100, 101 КВК України (а.о.с.36).

Відповідно до витягу з протоколу №24 від 31.12.2021 року засідання комісії державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення (а.о.с.40).

Згідно з витягом з протоколу №5 від 31.03.2022 року засідання комісії державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення (а.о.с.44).

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання мав одне заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку.

Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Аналізуючи встановлені судом обставини суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1