Справа № 449/267/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2022 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000045 від 25.01.2022р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Жовтневе, Волинська область, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України

В С Т А Н О В И В:
24 січня 2022 року ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом під виглядом покупців автомобіля «Ауді А6», 30.09.2003 року випуску, сірого кольору, з іноземним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , приїхали за адресою: АДРЕСА_3 . Близько 22.00 год. 24.01.2022 року, відволікши увагу ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля «Ауді А6» з іноземним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , із заведеним двигуном, а ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння, не розрахувавшись, поїхали в напрямку смт.Іваничі Волинської області. Згодом автомобіль марки «Ауді А6» під керуванням ОСОБА_7 було зупинено працівниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст.289 КК України визнав повністю. Дав суду такі покази. Напередодні цих подій до нього звернувся ОСОБА_7 , попросив поїхати з ним купувати автомобіль. 23 січня 2022 року вони приїхали до м.Львова, де погуляли по місту та переночували в якомусь готелі. Цього дня вони відпочивали у Львові, обвинувачений вживав наркотичні засоби. На другий день вони прокинулись біля 12 години і ОСОБА_10 почав дзвонити по телефоні вказаному в оголошенні. Ближче до вечора на автомобілі, який знайшли на «бла-бла карі», вони приїхали в м.Бібрку, де їх зустрів знайомий власника авто (сам власник перебував тоді за кордоном). Приїхавши до місця, де була машина на іноземній реєстрації, він разом з ОСОБА_11 оглядали авто. Пили чай, в хаті, - бо було холодно. Любомир проїхався, після чого припаркував автомобіль біля брами. Узгодивши по телефону ціну з автором оголошення, ОСОБА_11 пішов розраховуватись, а обвинувачений сидів в машині на пасажирському сидінні слухав музику. Коли ОСОБА_11 повернувся, вони поїхали в напрямку дому. Їхали по селі із швидкістю десь 50 км./год. По дорозі ОСОБА_11 розповів обвинуваченому, що він за автомобіль не заплатив. Згодом їх зупинила поліція та затримала. Обвинувачений не міг назвати точної суми за яку продавався автомобіль 3000 чи 3200 долорів. При цьому у ОСОБА_12 було при собі біля 10-ти тисяч гривень.

Дані покази обвинуваченого з приводу обставин вчинення злочину повністю спростовуються показами потерпілої, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

Так потерпіла ОСОБА_6 дала суду такі покази. Її син придбав за кордоном автомобіль та хотів його продати. 24 січня біля 19 год. 30 хв. до неї подзвонив син, який в той час був за кордоном, і повідомив, що приїдуть потенційні покупці на машину. Їх в м.Бібрка зустрів друг сина ОСОБА_14 . Син попросив бути пильними і не залишати без нагляду машину. Приїхало двоє хлопців ( ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як виявилось згодом), які почали оглядати машину, яка стояла на подвір`ї. Потім захотіли проїхатись. Вона з ОСОБА_17 сіли разом з хлопцями в машину і вони проїхались по селу. Проїхавшись ОСОБА_11 зупинив автомобіль на дорозі біля брами. Любомир був за кермом. Любомир з обвинуваченим вийшли на вулицю. Свідок ОСОБА_18 з обвинуваченим залишались в машині. Згодом ОСОБА_11 попросив викрутку, щоб зняти сітку з номеру. Свідок пішла до брами і на подвір`я, щоб принести викрутку і через деякий час почула, як автомобіль зі свистом рушив з місця і поїхав в сторону м.Бібрки. Свідок подзвонила до сестри, яка живе на виїзді з села, щоб вона якось перешкодила автомобілю виїхати. Сестра з племінницею пробували зупинити автомобіль, однак він їхав на шаленній швидкості і не зупинявся.

Свідок ОСОБА_9 дав суду такі докази. До нього подзвонив його друг ОСОБА_8 , який попросив зустріти в м.Бібрка потенційних покупців на машину. Свідок зустрів двох чоловіків в м.Бібрка та відвіз в с.Великі Глібовичі, до будинку ОСОБА_19 . Там їх зустріла мама ОСОБА_20 ( ОСОБА_6 ). Автомобіль стояв на подвір`ї. Вони прогріли машину, оглянули її, довго перевіряли підвіску та ОСОБА_21 . Попросили проїхатись. Любомир був за кермом, біля нього на пасажирському сидінні сіла мати ОСОБА_20 , а свідок з обвинуваченим ОСОБА_4 сіли з заді. Любомир та обвинувачений вийшли з машини та ще щось дивились. Любомир попросив в ОСОБА_6 викрутку, щоб зняти сітку з номерів. Вона вийшла з машини і пішла відкривати браму. Під час цього, хтось з них ( ОСОБА_11 чи обвинувачений) запитали чи в нього часом в машині немає викрутки, може так буде швидше. Свідок вийшов з машини і пішов до своєї машини, яка була припаркована через дорогу, за викруткою. Коли він підійшов до багажника своєї машини, - то почув як хлопнули двері і автомобіль Ярослава (Ауді А6) зі свистом поїхав в сторону м.Бібрка. Свідок зразу не зрозумів в чому справа. ОСОБА_6 почала кричати, що вкрали автомобіль та почала кудись дзвонити. Він тим часом сів в свій автомобіль, розвернувся, забрав ОСОБА_6 та поїхав наздоганяти викрадений автомобіль. Він їхав понад 100 км/год. до самого Львова, але викрадений автомобіль так і не догнав.

Свідак ОСОБА_13 (сестра потерпілої) дала суду такі покази. Цього дня коли викали автомобіль біля 22 години вона вже відпочивала. До неї забігла старша донька і повідомила, що дзвонила тітка ( ОСОБА_6 ) повідомила, що їх машину щойно викрали, та просила їх бігти на дорогу та завадити машині виїхати з села (вони живуть на іншому кінці села десь кілометрів 3 від сестри). Вона з донькою вибігла на дорогу та стала посеред дороги, щоб перегородити дорогу. Однак автомобіль (викрадений) рухався на шаленій швидкості. Вона змушена була різко відскочити на узбіччя, - бо автомобіль не збирався зупинятись.

Винуватість обвинуваченого також підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами:

- Згідно рапорту (а.с.37) повідомлення про викрадення автомобіля Ауді А6 номерний знак НОМЕР_1 з іноземною реєстрацією (надалі - викрадений автомобіль) надійшло на службу «102» о 22 год. 01 хв.;

- Згідно рапорту (а.с.42) викрадений автомобіль було біля 23 год 30 хв. виявлено та зупинено на автодорозі Камянка-Бузька Радехів. В автомобілі перебували дві особи;

- Згідно протоколу огляду місця події від 25.01.2022 р. (А.С.46-58) о 04 год 00 хв. у м.Радехові по вул. Львівській було оглянуто викрадений автомобіль;

- Згідно протоколу затриманні від 25.01.2022 року, обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий;

- Згідно висновку медичного огляду (а.с.64) ОСОБА_4 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

- Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання (а.с.65-74) обвинувачений був опізнаний потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 ;

- Згідно висновку експерта (а.с.77-90) вартість викраденого автомобіля складає 143405,39 грн.;

- Згідно протоколів слідчих експериментів (а.с.91-115) всі допитані судом особи давали аналогічні покази під час досудового розслідування;

Оцінюючи досліджені судом докази, суд не бере до уваги покази обвинуваченого та вважає, що такі покази дані обвинуваченим з метою зменшення своєї ролі у вчиненні даного злочину. З огляду на покази потерпілої та свідка ОСОБА_9 обвинувачений в момент викрадення автомобіля не сидів в машині, а вскочив до неї разом із спільником скориставшись відсутністю потерпілої та ОСОБА_9 , які до цього постійно були в машині, або біля неї. Крім того, за таких обставин, він не міг не бачити і не розуміти, що оплата за автомобіль проведена не була. Обвинувачений також не покинув автомобіль під час поїздки і перебував в автомобілі півтора години, аж допоки автомобіль не зупинили працівники поліції в м.Радехів.

Такі конклюдентні дії обвинуваченого ОСОБА_4 явно свідчать як про його умисел так і про попередню домовленість у вчиненні даного злочину. Не кажучи про відсутність коштів на придбання автомобіля та «розваги» обвинуваченого та його спільника напередодні вчинення злочину.

З огляду на це, застосування правової позиції ВС, викладеній в постанові ККС ВС у справі № 742/2146/20 (на яку посилалась прокурор) є цілком виправданим і доречним.

Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 незаконного заволодіння транспортним засобом (автомобілем Ауді А6 номерний знак НОМЕР_1 з іноземною реєстрацією) за попередньою змовою групою осіб, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено. Пом`якшуючі обставини зазначені в обвинувальному акті в судовому засіданні не підтвердились. Обвинувачений хоч і визнав свою вину, однак до останнього заперечував про свою обізнаність у вчиненні злочину. Окрім того, обвинуваченого та його спільника впіймали на гарячому. В чому полягало щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванню судом не було встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує те, що: санкція ч.2 ст.289 КК України передбачає лише один вид покарання позбавлення волі; вчинений обвинуваченим злочин відноситься до тяжких злочинів, а роль обвинуваченого, з показів потерпілої та свідка ОСОБА_9 , була допоміжною; обвинувачений є особою молодого віку, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий; вчинив злочин у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Зважаючи на молодий вік обвинуваченого та відсутність попередніх судимостей обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з іспитовим строком три роки та покласти на нього ряд обов`язків (в т.ч. додаткових) передбачених ст. 76 КК України, які сприятимуть виправленню ОСОБА_4 та усунуть наслідки вчиненого ним злочину.

Потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов (а.с.144). Потерпіла просить стягнути з обвинуваченого 2658,00 грн. матеріальних збитків та 10000,00 грн. моральної шкоди.

Обвинувачений та його захисник просили цивільний позов визнали частково: в сумі 2000,00 гривень моральної шкоди. Захисник вважала, що сума матеріальних витрат не підтверджена належними доказами (в частині спаленого обвинуваченими бензину та наступні поїздки на цьому авто до м.Перемишлян та до експерта), а надані суду підтверджуючі документи витрат не мають відношення до розглядуваної справи.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши суть позовних вимога та долучені до позову письмові докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково з огляду на таке.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч.2 ст.127 КПК України).

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого (ч.1 ст.128 КПК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ст.22 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода,зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст.23 ЦК України).

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с.116, 118) викрадений автомобіль не є власністю ОСОБА_8 (сина потерпілої), однак цей автомобіль очевидно перебував у його користуванні та володінні. Наявну Розписку (а.с.117) про продаж автомобіля ОСОБА_22 суд до уваги не бере, оскільки, даний документ не є належним доказом, який свідчить про виникнення права власності у ОСОБА_8 на викрадений автомобіль (тим більше, що така написана ОСОБА_23 , який не є власником автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію).

Незважаючи на такий правовий режим викраденого автомобіля, суд вважає, що діями обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілій все ж таки була заподіяна матеріальна та моральна шкода. Зокрема, матеріальні збитки в розмірі 452,30 грн., які без сумнівно пов`язані з вчиненим злочином. Такі витрати є документально підтвердженими (а.с. 157) і придбані ліки відповідають призначенню лікаря (а.с.156), а приналежність цього запису саме потерпілій вказує фраза про тривожний розлад здоров`я внаслідок викрадення автомобіля. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення в повному обсязі 1000,00 грн., оскільки потерпіла, безумовно, зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 та його співучасника щодо самої потерпілої (перш за все під час викрадення автомобіля на очах у потерпілої та його переслідування).

На підставі ст. 121, 122, 124 КПК України з обвинуваченого також слід стягнути понесені потерпілою документально підтверджені процесуальні витрати (зокрема, в частині витрат пов`язаних з залученням свідків на досудовому слідстві) в сумі 1658,30грн., а саме: витрати на переліт свідка ОСОБА_8 (сина) у сумі 939,00 грн. (а.с.154) для дачі показів; витрати на придбання продуктів харчування 149,30 грн. (а.с.155) для потерпілої та свідка ОСОБА_9 ; 50% витрат на пальне 570 грн. (а.с.164), пов`язаних з прибуттям до суду потерпілої.

Відповідно до ч.2. ст.124 КПК України з обвинуваченого також слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експерта у розмірі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 копійки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Керуючись ст.ст. 50, 65, 66, 67, ч.2 ст.289 КК України, ст.ст. 94, 121, 122, 124, 127, 128, 368-371, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненому злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком три роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та місця роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- протягом місяця від дати набрання рішенням законної сили - працевлаштуватися;

- не вживати алкогольні, наркотичні засоби та уникати місць і компаній, де вживають такі засоби;

- протягом двох місяців від дати набрання вироком законної сили відшкодувати процесуальні витрати у даній справі та матеріальну і моральну шкоду потерпілій ОСОБА_6 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 452 (чотириста п`ятдесят дві) гривні 30 копійок та 10000,00 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені нею процесуальні витрати у розмірі 1658 (одна тисяча шістсот п`ятдесят вісім) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 копійки (експертиза №СЕ-19/114-22/2967-АВ, одержувач в ГУК Львів/Львівська тг/24060300; код отримувача 38008294; банк отримувачаКазначейство України (ел.адм.подат); р/рUA13933).

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1