КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2022 року про обрання ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 111-1 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області підготовчого судового засідання від 17 червня 2022 року, серед іншого, задоволено клопотання прокурора та обрано ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно чинити тиск на свідків, з метою зміни або відмови від дачі показань, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2022 року в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
В апеляції зазначено, що суддя безпідставно дійшов висновку про те, що доведено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, виправдовують необхідність застосування запропонованого прокурором виду запобіжного заходу.
Обставини, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, лише вказані та не обґрунтовані.

Прокурором не наведено жодного доказу того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні.
Тобто, ризики не виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, на даний час відсутні.

Окрім того, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, що відображено в п. 61 рішення у справі «Боротюк проти України».
Також апелянт зазначає, що на даний час ОСОБА_6 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незадовільний стан здоров`я та сина ОСОБА_7 , який служить у лавах Збройних сил України.

Отже, на думку захисника, з наведеного можна зробити висновок, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2022 року щодо підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так, суд, задовольняючи клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на наявність ризиків, перелічених у ст. 177 КПК України, які у даному провадженні полягають у тому, що обвинувачений може переховуватися від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, а також те, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам обвинуваченого зі свідками, вчинення тиску на свідків з метою схилити їх до зміни або відмови від надання показань в суді, оскільки йому відомі анкетні дані останніх.

Окрім того, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд також врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі доведеності його винуватості за ч. ч. 4, 6 ст. 111-1 КК України, тяжкість вчиненого ним злочину і суспільно-небезпечні наслідки від його діянь, і прийшов до висновку, що існує ризик залишення ним місця проживання у будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції від 17 червня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, колегія суддів погоджується з висновком суду про існування підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як про те ставить питання захисник у своїй апеляційній скарзі, є неможливим, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Доводи апелянта про те, що під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором не додано жодних матеріалів, якими прокурор доказує обставини та доводи клопотання, є безпідставними, оскільки в провадженні суду перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .

З оскаржуваної ухвали суду убачається, що суд не погодився з позицією захисника та обвинуваченого щодо можливості застосування відносно ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту та не знайшов підстав для застосування такого запобіжного заходу, зазначивши, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно чинити тиск на свідків, з метою зміни або відмови від дачі ними показань, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
Посилання захисника на те, що на даний час ОСОБА_6 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має незадовільний стан здоров`я та сина ОСОБА_7 , який служить у лавах Збройних сил України, не можуть бути взятими до уваги, оскільки вказані обставини не нівелюють наявності ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи захисника про те, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, що відображено в п. 61 рішення у справі «Боротюк проти України» є безпідставними, оскільки апеляційний суд переглядає ухвалу, якою обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не продовження такого виду запобіжного заходу. При цьому будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою матеріали, які наявні в розпорядженні суду апеляційної інстанції, не містять.
При обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд обґрунтовано врахував обставину, передбачену ч. 1 ст. 178 КПК України, щодо тяжкості покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.
Прийняте судове рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Доводи захисника про можливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із тримання під вартою, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.

Отже, ухвала Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2022 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 червня 2022 року про обрання ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 111-1 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3

Справа №370/654/22

Провадження № 11-кп/824/2574/2022 Категорія КК: ч. 4,6 ст. 111-1
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1