печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В., при секретарі Ющик Ю.В., за участю представника особи, що подала скаргу ОСОБА_1 , розглянувши провадження за скаргою ТОВ «Джагланс» про зобов`язання посадових осіб СУ фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Джагланс» Негода В.В. звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою, в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, про зобов`язання посадових осіб СУ фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо повернення майна. В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 29.03.2016 було проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. Вільнюська, буд. 33, в ході якого було вилучено речі, які, на думку представника, підлягають поверненню власнику.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, заяв про розгляд провадження у їх відсутність не надходило.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд провадження у їх відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши думку адвоката, що подав скаргу приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 29.03.2016 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2020, в рамках кримінального провадження №0000241 від 12.11.2015, було проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. Вільнюська, буд. 33, в ході якого було вилучено речі.

В ухвалі слідчого судді від 24.03.2016 вказані індивідуальні та речові ознаки предметів і речей, для відшукання яких надано дозвіл на проведення обшуку.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За змістом цієї норми, вилучені під час обшуку речі та предмети, на відшукування яких було надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном і на них не розповсюджуються вимоги ст.ст. 168-169 КПК України щодо порядку його вилучення та повернення.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що вищезазначені речі можуть містити відомості, що мають значення для обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та були вилучені згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2016.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 170, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про зобов`язання посадових осіб СУ фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо повернення майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Р.В. Новак