Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
02.06.2022 394/912/21
1-кп/394/20/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника-адвоката: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Довженки Доманівського району Миколаївської області, громадянин України, проживає по АДРЕСА_1 , не одруженого, утриманців і пільг немає, непрацюючого, не військовозобов`язаного, судимого 18 червня 2021 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 ККУ до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України
в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин:

Маючи не зняту і не погашену судимість, ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові корисливі злочини.

Так, 3 серпня 2021 року, близько 20.00 год, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, пройшов на територію домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника домоволодіння, шляхом виймання скоби навісного замка вхідних дверей проник до житлового будинку.

Перебуваючи в кімнаті будинку, він виявив та в подальшому таємно, повторно викрав плиту пічного опалення на дві конфорки з кільцями розміром 71х41, вартістю 243 грн. 18 коп., що на праві приватної власності належать ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_4 , разом із викраденим майном із місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищезазначену суму.

Крім того, 10 серпня 2021 року, у вечірній час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, пройшов на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника домоволодіння, шляхом вільного доступу проник у приміщення літньої кухні.Перебуваючи у приміщенні літньої кухні, він викрав газовий балон, об`ємом 50 літрів, вартістю 350, 00 грн., що на праві приватної власності належали ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 , разом з викраденим майном, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, другій декаді грудня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено , ОСОБА_4 маючи умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, пройшов на територію домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету, направлену на викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власниці домоволодіння, шляхом підбору ключа замикаючого пристрою вхідних дверей проник до приміщення літньої кухні.Перебуваючи в кімнаті кухні, ОСОБА_4 виявив та в подальшому таємно, повторно викрав один мішок кабакового насіння, чотири мішки грецьких горіхів, сковорідку «FRICO» із скляною кришкою, подовжувач кустарного виготовлення з маркуванням ШВВП 2х2.52017 довжиною 30 м, підлогові ваги сіро-чорного кольору, що на праві приватної власності належать ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_4 , разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 5217 гривень 14 копійок.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 ККУ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, пояснив, що йому зрозуміло в чому він обвинувачується, свою провину в інкрімінованих правопорушеннях визнав повністю. Надав покази, в яких повідомив, що вчинив правопорушення за обставин, які викладені в обвинувальному акті, події, місце і час відповідають дійсності. Вчинив злочин через скрутне матеріальне становище, в той час був у стані алкогольного сп`яніння, а в такому стані не завжди розуміє що робить. Щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що подібного більше не станеться, на даний він зрозумів протиправність своєї поведінки, просив суворо його не карати, просить суворо не карати.
Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вина обвинуваченого у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України під час судового засідання повністю доведена, вважала за необхідне остаточно призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмову заяву, в якій зазначили про слухання справи за обвинуваченням ОСОБА_4 без їх участі, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мають.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні ним кримінального правопорушення, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст. 349 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Саме сторона обвинувачення повинна забезпечити подання доказів, на обґрунтування обставин, на які вона посилається.
Судом було вжито всіх необхідних умов та заходів, передбачених КПК для реалізації сторонами своїх прав.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному , всебічному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття обґрунтованого рішення, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, про що прямо передбачено ст. 95 КПК України.
Розгляд кримінального провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в межах пред`явленого йому, відповідно до обвинувального акта, обвинувачення.
Органом досудового розслідування і судом дотримано процесуальних умов зібрання, дослідження і закріплення цих доказів відповідно до вимог чинного законодавства.
При ухваленні вироку, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, а саме: ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також рішення ЄСПЛ «Коробов проти України», «Кобець проти України», «Бочаров проти України» де зазначається, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність випливає із достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків.

Статтею 185 КК України передбачено відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Кваліфікуючими ознаками крадіжки є повторність та проникнення до житла чи іншого приміщення.
Згідно п.20 постанови ПВС України №10 від 06.11.2009 року «Про злочини проти власності» під повторністю розуміється вчинення злочину особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених ст.ст. 185-187, 189, 262 КК України.
Така позиція узгоджується із положеннями постанови ПВС України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів і їх правові наслідки».
Крім того, згідно п.22 постанови ПВС України №10 від 06.11.2009 року «Про злочини проти власності»Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Суд, заслухавши обвинуваченого, який давав логічні і послідовні покази, прокурора, дослідивши та проаналізувавши всі докази, дійшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, і стороною захисту не спростовані. В ході судового розгляду встановлено, що події кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_4 , дійсно мали місце за обставин, викладених вище, вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом».
З огляду на викладене, органами досудового розслідування було вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України і суд погоджується з такою кваліфікацією, оскільки об`єктом даного правопорушення є чуже право власності, об`єктивна сторона правопорушення полягає у таємному викраденні цього майна, при цьому правопорушення вчинено з прямим умислом з корисливою метою суб`єктом злочину. Кваліфікуючі ознаки повторність та проникнення до житла, знайшла своє підтвердження.
За таких обставин, обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з принципів законності справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації призначеного покарання, при цьому керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів., а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, і й виправлення засудженого.
При призначенні покарання, суд також враховує практику Верховного Суду, (постанова № 634/609/15-к від 01.02.2018 щодо судової дискреції), де зазначено що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до абзацу 17 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого. Так, з досудової доповіді, наданої суду Голованівським РС №3 фліїї ДУ "Центр пробації" вбачається, що за результатами оцінки особи ОСОБА_4 є дуже високий ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень, факторами ризику є зловживання алкогольними напоями, відсутність роботи, потреба в додаткових коштах, матеріально він залежить від матері, що також підвищує ризик вчинення повторного правопорушення.

Згідно ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття, яке виразилось у тому, що він визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним кримінального правопорушення, надавав послідовні пояснення як під час досудового так і судового слідства, що надало можливість встановити істину по справі, активне сприяння розкриттю злочинів, при цьому, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує особу обвинуваченого, При цьому, враховуючи роз`яснення які містяться у ППВС України від 24.10.2003 року, суд оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, що за місцем проживання характеризується посередньо, що за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту і непогашену судимість, вчинив ще ряд кримінальних правопорушень, за одні з яких він вже засуджений вироком Новоархангельського районного суду від 18.06.2021 року за ч. 3 ст. 185 ККУ до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, що згідно приписів ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, є корисливими та вчиненими з прямим умислом, також ту обставину, що він судимий за злочин проти власності, належних висновків щодо оцінки своєї поведінки не зробив, вчинив злочин в період звільнення з виробуванням, відсутність офіційної роботи, наявність ризиків повторного вчинення правопорушень, а також з огляду на характер, кількість та систематичність кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, суд приходить до переконання, що його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, а тому остаточне покарання йому слід призначити у відповідності до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте за вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2021 року покарання, з реальним відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого.
Саме таке покарання найдоцільніше для профілактики вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливаєвипливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливогосудового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року зазначено , що виконання вироку , який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки , яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою. Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст.ст. 69 та 75 КК України, з врахуванням вчиненого та підвищеної суспільної небезпечності особи обвинуваченого, суд не знаходить.
Разом з цим, згідно положень ст. 69-1 КК України при наявності обставин, передбачений пп.1,2 ч.1 ст. 66 КК України, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні на залучення експертів відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, оскільки його вина доведена в повному обсязі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Враховуючи ту обставину, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі реально, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки тяжкість скоєного та поведінка обвинуваченого свідчать про наявність передбачених ст.177 КПК України обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від відбування покарання та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 179, 183, 194, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2021 року, шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
До вступу вироку в законну силу застосувати до засудженого запобіжний захід у виді тримання під вартою, взяши його під варту із зали суду негайно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту тобто з 02.06.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 3912 (три тисячі дев`ятсот дванадцять) грн. 76 коп.
Речові докази в даному кримінальному провадженні: плиту пічного опалення та газовий балон, сковорідку «FRICO», подовжувач з маркуванням ШВВП 2х2.52017 довжиною 30 м, підлогові ваги, що знаходяться на зберіганні у потерпілих - повернути за належністю, аркуш паперу зі слідами рук, дактилоскопічну карту, які поміщені до спецпакету № 2868709 - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України. В іншій частині вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельським районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, при цьому, роз`яснити, що інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: