Справа № 545/4224/22
Провадження № 1-кп/545/249/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава кримінальне провадження на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Судіївка Полтавського району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм навантажувача філії «Копилянська ДЕД» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
у с т а н о в и в:
Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
За ч. 4 ст. 15 даного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього ж закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 зазначеного Закону, право па керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ па транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Натомість, згідно ч. 10 ст. 15 цього Закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навесні 2019 року, в денний час доби, точної дати та часу в ходу судового розгляду встановити не виявилось можливим, перебуваючи в с. Судника Полтавського району Полтавської області, з мстою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, замовив у невстановленої судовим розглядом особи завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста. При цьому ОСОБА_4 попередньо надав вказаній особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення даного документа, та повідомив своє прізвище, ім`я, по-батькові та дату народження.
Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи перебувати в с. Судіївка Полтавського району Полтавської області, отримав від невстановленої в ході судового розгляду особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», «А2», «Е1», «Е2», видане, згідно його змісту, 05.08.2016 «Державна сільгоспінспекція в Львівській області», бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.
Окрім того, 17.08.2022, близько 12:23 годин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючи трактором колісним марки «Беларус 82.1», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час перевірки у нього документів працівниками поліції на проїжджій частині по вул.. Центральна в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, пред`явив інспектору СРПП ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», «А2», «Е1», «Е2», видане, згідно його змісту, 05.08.2016 «Державна сільгоспінспекція в Львівській області», на ім`я ОСОБА_4 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, як пособництво в підробленні посвідчення тракториста-машиніста, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа посвідчення тракториста-машиніста.
12.09.2022 між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту даної угоди про визнання винуватості, вбачається, що під час досудового розслідування та судового провадження підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнає винуватість у вчиненні даних кримінальних проступків і прийняв зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри в скоєних кримінальних проступках. Також сторони угоди дійшли згоди на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Перевіривши вказану угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд доходить висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 472 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дату її укладення та підписи сторін.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це обвинувачений підтвердив суду та просив угоду затвердити. Захисник обвинуваченого просила затвердити угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги законодавства, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив обставини, за яких він навесні 2019 року, в денний час доби, точної дати та часу не пам`ятає, перебуваючи в с. Судника Полтавського району Полтавської області, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, надав анкетну інформацію про свою особу, замовив у незнайомої особи завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста, при цьому, попередньо надав вказаній особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення даного документа, та повідомив своє прізвище, ім`я, по-батькові та дату народження. Після чого, отримав від незнайомої йому особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», «А2», «Е1», «Е2», видане, згідно його змісту, 05.08.2016 «Державна сільгоспінспекція в Львівській області». Окрім того, пояснив обставини, за яких він 17.08.2022, близько 12:23 годин, керуючи трактором колісним марки «Беларус 82.1», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час перевірки у нього документів працівниками поліції на проїжджій частині по вул.. Центральна в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, пред`явив інспектору СРПП ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», «А2», «Е1», «Е2», видане, згідно його змісту, 05.08.2016 «Державна сільгоспінспекція в Львівській області», на ім`я ОСОБА_4 .

Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, як пособництво в підробленні посвідчення тракториста-машиніста, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа посвідчення тракториста-машиніста, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків.
Дослідженням особи встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, працює водієм навантажувача філії «Копилянська ДЕД» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, має місце постійного проживання, де характеризується формально позитивно.
При відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, обставинами, які пом`якшують таке, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Прокурор та обвинувачений погоджуються на призначення узгодженої ними міри та виду покарання. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують, відсутність обставин що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення кримінальних проступків і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому належить призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не убачає.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення технічної експертизи документів № СЕ-19/117-22/11555-ДД від 06.09.2022, в розмірі 1510 гривень 24 копійки.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладену 12 вересня 2022 року.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання
-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді ШТРАФУ в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.
-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді ШТРАФУ в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді у виді ШТРАФУ в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , яке передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області знищити.

Зняти арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 18.08.2022, на бланк посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 виданого Державною сільськогосподарською інспекцією у Львівській області.
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави судові витрати на за проведення технічної експертизи документів № СЕ-19/117-22/11555-ДД від 06.09.2022, в розмірі 1510 гривень 24 копійки, які необхідно стягнути на наступні реквізити: отримувач: ГУК у Полт. обл./Полтавський р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA0016395, код класифікації доходів бюджету 24060300.

Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ