Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2550/22
1 - кс/490/1823/2022
У Х В А Л А

18 липня 2022 року м. Миколаїв

Слідчийсуддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка, Миколаївської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда 3-ї групи у зв`язку із психічним захворюванням, перебуває на обліку у лікаряпсихіатра з Д-з: бредовий розлад, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якиий підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаїва надійшло клопотання старшого слідчого ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказав, що у провадженні СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №00000908 від 16.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.06.2022 року внаслідок військової агресії збоку Російської Федерації, уродженець с. Куйбишевка, Снігурівського району, Миколаївської області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був переселений на тимчасове проживання до приміщення дошкільного навчального закладу №29, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Колодязна, 9.

Разом із ОСОБА_7 до дошкільного навчального закладу №29, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Колодязна, 9, було переселено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Снігурівка, Миколаївської області. В ході спільного проживання між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 регулярно виникали побутові конфлікти.

15.07.2022 року близько о 20:00 год. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_7 , перебував у приміщенні коридору дошкільного навчального закладу №29, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Колодязна, 9, де зустрівся з ОСОБА_5 , у якого попрохав цигарку. На вказане прохання ОСОБА_5 розлютився, та в нього раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на побиття, знаходячись напроти ОСОБА_7 , ОСОБА_5 повалив його на підлогу, та продовжуючи свій злочинний умисел, стопою правої ноги наніс близько 5 ударів в область нижньої частини тулуба, після чого в конфлікт втрутилась ОСОБА_8 , яка припинила даний конфлікт.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_5 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота із розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечою.

Того ж дня, близько 22:30 год., у зв`язку із погіршенням самопочуття, ОСОБА_7 був госпіталізований каретою швидкої допомоги до КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», де йому було проведено операцію з видалення селезінки.

Тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки та внутрішньочеревної кровотечі, отримані ОСОБА_7 внаслідок конфлікту з ОСОБА_5 , відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 про «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

16.07.2022 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами, а саме: - рапортом про реєстрацію кримінального правопорушення від 16.07.2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.07.2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 16.07.2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 16.07.2022 року; - протоколом огляду місця події від 16.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 ; - протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.07.2022 року; - поясненням ОСОБА_5 від 16.07.2022 року; - іншими матеріалами кримінального провадження.

Поряд з цим, аналіз матеріалів кримінального провадження, особи підозрюваного, вказує на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, на даний час у органу досудового розслідування, з метою досягнення дієвості цього провадження, виникла необхідність в застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу, який, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, а саме у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до даного підозрюваного є забезпечення виконання таким підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам.

Так, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні та відсутність офіційних джерел прибутків, може призвести до того, що підозрюваний ухилятиметься від кримінальної відповідальності, а тому наявні ризики, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні є те, що підозрюваний будучи обізнаний про свідків у вказаному кримінальному провадженні, які на теперішній час не допитані безпосередньо судом, може незаконно впливати на них, з метою зміни ними свідчень під час досудового розслідування та судового слідства, з метою уникнення покарання, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, щопідозрюваний ОСОБА_5 відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних про його особу, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, що підтверджує його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, тому наявні ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти уникненню вищевказаних ризиків з боку підозрюваного, тому відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, до нього необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав доводи викладені в клопотанні та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, та вказав, що після евакуації з м. Снігурівка їх розмістили на території дитячого садочка в м. Миколаєві, оскільки іншого місця проживання вони не мають. Протягом всього часу перебування у вказаному місці ОСОБА_7 вів себе зухвало, відбирав в нього отриману гуманітарну допомогу, відбирав цигарки, проходячи рядом завжди штовхав його або міг вдарити. Протягом достатньо тривалого часу ОСОБА_7 завжди його чіпляв, ображав, принижував, наносив йому удари та виказував погрози фізичної розправи. 15.07. 2022 року він перебував в коридорі разом з ОСОБА_7 . ОСОБА_7 як завжди зібрався нанести йому удар головою в область живота, однак він зміг відійти та штовхнути потерпілого, після чого ОСОБА_7 впав і він наніс йому декілька ударів.

Крім того, ОСОБА_5 вказав, що перебуває на обліку у лікаря психіатра та для підтримання свого здоров`я зобов`язаний приймати ліки. Однак на даний час він позбавлений можливості придбання та отримання ліків у зв`язку із вимушеним переїздом та погіршенням матеріального становища. Останній раз в нього були приступи не контрольованої агресії в 2008 році. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував та просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження додані до клопотання приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду Українивід 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема на даних отриманих з: - показів в судовому засіданні самого ОСОБА_5 , який не заперечує нанесення ударів потерпілому за обставин викладених в підозрі; - з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 16.07.2022 року; - протоколу допиту свідка ОСОБА_9 16.07.2022 року; - протоколу допиту свідка ОСОБА_10 16.07.2022 року; - протоколу огляду місця події від 16.07.2022 року за адресою:м. Миколаїв вул. Колодязна, 9; - виписки ЛШМД № 3581.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №00000908 від 16.07.2022 року у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В поданому клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Досудове розслідування знаходиться фактично на початку і ще не зібрані всі речові докази, не проведені необхідні слідчі-розшукові дії. Крім того, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку із проведенням бойових дій на території м. Снігурівка вимушено позбавлений свого постійного місця проживання.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме:
- особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (центр розміщення ВПО), тому він не може заслуговувати на довіру суду;
- особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;
- домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), а за місцем його постійного проживання в. м. Снігурівка проводяться активні бойові дії.

- застава, в розмірах передбачених ст. 182 КПК України, оскільки відсутні дані про майновий стан підозрюваного та можливість внесення застави у вказаних розмірах.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до даного підозрюваного є забезпечення виконання таким підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання доведеним в ході судового розгляду ризикам.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 , перебуває на обліку у лікаря психіатра та потребує прийняття ліків для підтримки свого здоров`я, однак у зв`язку із складними життєвими умовами на даний час не може забезпечити себе відповідними медикаментами, тож потребує медичної допомоги лікаря, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого невідкладно доставити ОСОБА_5 в "КНП" Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради для надання відповідної медичної (психіатричної) допомоги та прийняття заходів відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 - задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 вересня 2022 року включно.
Зобов`язати слідчого невідкладно доставити ОСОБА_5 в "КП "Центр психічного здоров`я" для надання відповідної медичної (психіатричної) допомоги та прийняття заходів відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчийсуддя ОСОБА_1