Номер провадження 1-кп/754/889/22
Справа№754/7164/22
Вирок
Іменем України

05 жовтня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :

судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2

за участі:

прокурора - ОСОБА_3

законного представника потерпілого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 001115 відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоалтайськ, Алтайського краю, російська федерація, громадянина України, освіта вища, пенсіонера, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.156ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи, за таких обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 03 червня 2022 року приблизно о 15 годині 50 хвилин, перебуваючи у громадському транспорті, а саме в трамваї № НОМЕР_1 , який рухався за маршрутом вулиця Милославська в напрямку станції метро «Чернігівська» в м. Києві, побачив малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів один біля вікна у вказаному трамваї.

В цей час, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо малолітнього ОСОБА_7 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітнього ОСОБА_7 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи його малолітній вік, природну вікову незрілість, сів поруч із малолітнім ОСОБА_7 та продовжуючи їхати у громадському транспорті, а саме в трамваї за маршрутом № НОМЕР_1 , на зупинці «Ліцей 293» по вулиці Миколи Закревського в м. Києві, не вступаючи у розмову із малолітнім ОСОБА_7 , поклав свою ліву руку на талію останнього. Після чого, маючи на меті задовольнити свою статеву пристрасть, вчинив фізичне розбещення малолітнього ОСОБА_7 , а саме засунув свою ліву руку під шорти та нижню білизну останнього, та почав доторкатись і гладити своєю рукою статевий орган малолітнього ОСОБА_7 , тим самим задовольняючи свою статеву пристрасть, посягаючи при цьому на нормальний моральний та фізичний розвиток малолітнього ОСОБА_7 , негативно впливаючи на його психіку.

В подальшому, ОСОБА_6 в такий спосіб задовольнивши свою статеву потребу та реалізувавши свій злочинний умисел, покинув місце вчинення злочину, вийшовши з трамваю на зупинці «Соцзабезпечення» по вул. Миколи Закревського в м. Києві.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд, роз`яснивши у чіткій і конкретизованій формі зміст та суть даної норми, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, що усвідомлюють правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, що їх позиція є добровільною та істинною, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.156ч.2 КК України.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №295 від 19.07.22 року, ОСОБА_6 у період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення та на момент проведення експертизи, виявляв ознаки психічних розладів: Органічного ураження головного мозку судинного генезу з легким когнітивним зниженням та емоційно-вольовими порушеннями; розлад сексуальної переваги у вигляді Педофілії. У період вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, у стані афекту, в тому числі фізіологічного не міг перебувати. У момент проведення експертизи, ОСОБА_6 за своїм психічним станом здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Частиною 2 ст.19 КК України встановлено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно з положеннями ст.20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Системне тлумачення вищевказаних норм свідчить про те, що законодавець чітко відокремлює поняття неосудної особи від особи з обмеженою осудністю, посилаючись на те, що встановлення такої обставини в подальшому тягне за собою різні правові наслідки. Так, неосудною вважається особа, яка в цілому не може усвідомлювати свої дії або керувати ними, а тому не підлягає кримінальній відповідальності, тоді як особа з обмеженою осудністю лише не здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, при цьому така особа підлягає притягненню до кримінальної відповідальності, а факт визнання її обмежено осудною зобов`язує суд врахувати цю обставину під час призначення покарання.
Неосудність або обмежена осудність є юридичними поняттями, тому висновок про можливість застосування до особи положень ст. 19 або ст. 20 КК України у конкретному провадженні робить суд, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи.
Судом був досліджений висновок судово-психіатричної експертизи від 19.07.2022 року № 295, та було встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого йому злочину за своїм психічним станом не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
За таких обставин, суд вважає про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 19 КК України, тобто визнання його неосудною особою.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, його стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнано щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, те, що злочин було вчинено щодо малолітньої особи, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, суд призначає покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів у вигляді позбавлення волі, яке він з врахуванням особи і тяжкості скоєного злочину має відбувати в ізоляції від суспільства.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.156ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю. .

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою у Київському СІЗО.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 03.06.2022 року.

Речові докази: ДВД-диски зберігати при матеріалах справи.

Внести до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, відомості відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого: АДРЕСА_1 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя