КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2875/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.07.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, ФОП, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина 2006 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, у яких просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.07.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги з доповненнями прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушенні підтверджується зібраними доказами, що долучалися до матеріалів справи. На даний час існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя приймаючи оскаржувану ухвалу належним чином не врахував той факт, що відповідно до ст. 615 КПК України, у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату ведення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків.
Враховуючи викладене ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.07.2022 року підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити за наведених у ній підстав, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Органом досудового розслідування зазначено, що 01.05.2020 року приблизно о 19 год. 36 хв. водій ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Prado» р.н. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Московській в напрямку нерегульованого перехрестя з вулицею Залізничною в межах смт. Згурівка Броварського району Київської області.
В цей час, у зустрічному напрямку по вул. Залізничній, зі сторони смт Згурівка в напрямку нерегульованого перехрестя з вул. Московською, в межах своєї смуги, рухався автомобіль «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 .
Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 10.5 та 12.1 Правил дорожнього руху.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_8 виявились у тому, що він, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, керував технічно справним: автомобілем «Toyota Prado» р.н. НОМЕР_1 , під час якого, не застосував безпечні прийоми керування, не переконався, що зміна напрямку руху буде безпечною і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час виконання маневру повороту праворуч на вул. Залізничну не урахував особливості транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість руху у зв`язку з чим не зміг застосував безпечні прийоми керування, що могли дозволити йому мати постійну можливість контролювати напрямок та траєкторію руху автомобіля в межах обраної смуги руху, допустив втрату курсової стійкості, що призвело при виконанні вказаного маневру до виїзду на смугу зустрічного руху, внаслідок чого на відстані близько 13.3 м. від умовно продовженої лінії нерегульованого перехрестя вул. Залізничної та Московської в смт. Згурівка Броварського району Київської області, скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався назустріч, в межах своєї смуги,
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Так, при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що смерть настала від закритої травми грудної клітки, яка супроводжувалася надривом висхідного відділу аорти і ускладнилася розвитком гемоперикарду.
Виявлені при дослідженні трупа тілесні ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті від дії тупого предмету(ів), або при ударі об такий(такі), які діяли в великою силою, якими могли бути виступаючі частини в салоні автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди. Оцінюються у сукупності і відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя які в даному випадку призвели до настання смерті.
Порушення вимог пунктів п.п. 10.1, 10.5 та 12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
05.07.2022 року о 09 год. 10 хв. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
05.07.2022 року слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.07.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 .
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:
1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;
2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;
3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.
На вказану ухвалу і послався слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак останній не врахував, що у зв`язку із введенням воєнного стану на підставі Указу Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» він продовжений на 90 днів та відповідно до ч. 8 ст. 615 КПК України у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу.
Тобто, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на період воєнного стану не зараховується до загальних строків.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно ч. ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, зокрема протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
ОСОБА_8 05.07.2022 року оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, досудове розслідування триває, відтак слідчий суддя прийшов помилкового висновку про його закінчення.
Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен був визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.
Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).
Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.
Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням зазначеного, посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, заслуговують на увагу.
Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.
Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Перевіряючи доводи клопотання органу досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вбачає їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та досить високий ступінь суспільної небезпечності самого злочину, у вчиненні якого останній підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що наведені у клопотанні ризики наявні та враховуючи специфіку інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, останній все ще може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному правопорушенні.
Разом з цим, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть слугувати підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 .
Дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що з урахуванням встановлених обставин про особу підозрюваного, який є фізичною - особою підприємцем, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина 2006 р.н., його віку та стану здоров`я, для запобігання зазначеним ризикам достатньо застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в певний період доби із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід відповідатиме інтересам досудового розслідування та водночас здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою, АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, строком 04.09.2022 року включно, із покладенням на підозрюваного, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 відносно підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою, АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, строком 04.09.2022 року включно.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції України, з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань,пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
2) не відлучатися за межі Київської обл. без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 04 вересня 2022 року включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 а її виконання покласти на орган Національної поліції України за місцем перебування підозрюваного під домашнім арештом.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4