Справа №127/4963/22
Провадження №1-в/127/134/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду № 12 клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 відбув три чверті призначеного покарання, за час відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований та має 9 заохочень.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав.
Прокурор вважав, що правові підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні, тому просив суд відмовити у його задоволені. Зауважив, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 зауважив, що на адресу суду надійшла заява засудженого про залишення клопотання без розгляду, а тому просив залишити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 без розгляду.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов до такого висновку.
З матеріалів особової справи засудженого випливає, що ОСОБА_6 27.01.2017 засуджений Калинівським районним судом Вінницької області за частиною другою статті 121, з урахуванням статті 71 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Зі змісту пункту 1 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Згідно з пунктом 3 частиною третьою статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Разом з тим, частиною другою статті 81 КК регламентовано, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зі змісту роз`яснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вбачається, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив залишити клопотання засудженого без розгляду, посилаючись на ту обставину, що від ОСОБА_6 надійшла письмова заява, згідно з якою останній просить не розглядати його клопотання.
Разом з тим, суд враховує, що чинним кримінально-процесуальним законодавством не регламентований порядок залишення заяв та клопотань в порядку виконання вироку без розгляду. Натомість за результатом розгляду таких клопотань, суд постановляє ухвалу про їх задоволення або відмову у задоволенні.
Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне розглянути клопотання засудженого по суті, надавши відповідну правову оцінку доводам сторін.
Отже з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 випливає, що останній по прибуттю в установу був працевлаштований у виробничій майстерні установи різноробочим дільниці рубки деревини. В подальшому засуджений був переведений до дільниці соціальної реабілітації, де був працевлаштований на контрагентському об`єкті «ПМХ Вінницька птахофабрика», а згодом переведений до «Цегельного заводу». Проте на даний час засуджений ОСОБА_6 в установі відбування покарання не працевлаштований за власним бажанням.
Крім того, суд враховує, що час відбування покарання ОСОБА_6 зарекомендував себе посередньо, має 9 заохочень, поряд з тим також має 5 дисциплінарних стягнень. ОСОБА_6 відвідує заходи виховного та режимно-профілактичного характеру, проте не завжди робить для себе належні висновки. Також суд враховує, що в установі відбування покарання наявний виконавчий лист відносно ОСОБА_6 на суму 22150 грн., з яких відшкодовано лише 11951,14 грн.
З огляду на викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому в задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення слід відмовити.
Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою з дня отримання копії ухвали.

Суддя: