Справа № 129/502/22
Провадження №11-кп/801/648/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2022 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.05.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000538 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000538 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.04.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.05.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.05.2022 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжено на строк 60 днів, із можливістю внесення застави, встановленої 04.02.2022 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області в сумі 570630 (п`ятсот сімдесят тисяч шістсот тридцять) гривень, після внесення якої останній підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строк дії ухвали в частині застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою із 26.05.2022 року 16 год. 50 хв. по 24.07.2022 року 16 год. 50 хв. включно.
Відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.05.2022 року та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання чи домашній арешт в нічну пору доби.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого мотивовано тим, що суд першої інстанції порушив вимоги п.4 ч.1 ст. 411 КПК України, оскільки вказує недостовірні дані, які стосуються взагалі іншої особи, суд не прийняв до уваги зауваження з приводу порушення процесуального строку прокурором при поданні до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу, вказані в ухвалі обставини його затримання не відповідають дійсності, повідомлення про підозру йому вручено безпосередньо в м. Санкт Петербург прокурором Фрунзенського району в рамках міжнародного співробітництва 05.02.2021 року.
Також суд не взяв до уваги те, що в умовах тримання обвинуваченого під вартою стан його здоров`я різко погіршився, належної медичної допомоги він не отримує, призначений захисник безвідповідально відноситься до виконання своїх обовязків.
На думку обвинуваченого, суд першої інстанції, не врахував того, що стороною обвинувачення не було доведено належними та допустимими доказами, ризики, що передбачені ст.177 КПК України.

Прокурор у судове засідання не з`явився.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України суд апеляційної розглянув апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які просили задоволити апеляційну скаргу, змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого особисте зобов`язання чи домашній арешт в нічну пору доби, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000538 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Як убачається з рішення суду першої інстанції, суд, вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 врахував, що передбачені ст. 177 КПК України ризики і обставини, які враховувались судом при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, тому що існує висока ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, продовження ним протиправної діяльності та ухилення від суду (ризик втечі) з огляду на оголошену підозру у скоєнні особливо тяжкого злочину, наявності ризику перешкоджання ним кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, які судом не допитані; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, ухилявся від явки до суду та перебував тривалий час у розшуку у даному кримінальному провадженні, в обвинуваченого відсутні вагомі соціальні чинники стримуючого характеру, такі як постійне місце роботи, сім`я , житло, засоби до існування.
Дійсно в ухвалі суду від 26.05.2022 року зазначено прізвище ОСОБА_8 .
Суд апеляційної інстанції, вважає, що судом помилково зазначено це прізвище, оскільки мотивування підстав для продовження запобіжного заходу стосується ОСОБА_6 і Прізвище ОСОБА_8 вказано лише один раз, обставини продовження запобіжного заходу стосуються ОСОБА_6 .
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення , проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Твердження обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що, перебуваючи під вартою його стан здоров`я різко погіршився, належної медичної допомоги він не отримує як на підставу застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, суд апеляційної інстанції не бере до уваги.

Згідно виписки з медичної карти хворого виданої Вінницькою медичною частиною № 1 філії ДУ «Центр охорони здоровя Державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області від 03.06.2022 року вбачається, що по прибуттю увязнений ОСОБА_6 був обстежений клінічно та лабораторно, оглянутий лікарями медичної частини та встановлено ряд хронічних захворювань.

Однак, згідно наданої виписки не вбачається, що хронічні захворювання, які має ОСОБА_6 свідчать про неможливість тримання його під вартою.

Доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення прокурором порядку вручення клопотання про продовження строку тримання під вартою є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та суперечать викладеним у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року висновкам, виходячи з наступного.
Так, стаття 199 КПК України, яка регламентує порядок продовження строку тримання під вартою, покладає на слідчого, прокурора певні обов`язки, у тому числі, подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199 КПК України).
Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4ст. 199 КПК України).
Крім того, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).
Таким чином,ст.199 КПК України встановлює два процесуальних строки: 1) п`ятиденний строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою; 2) строк розгляду клопотання слідчим суддею, судом, які є строками виконання обов`язку.
При цьому, передбачений наведеною вище статтею п`ятиденний строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, носить виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер і ч.5 ст.199 КПК України не пов`язує обов`язок суду відмовити у продовженні строку тримання під вартою у зв`язку з його недотриманням.
Такі висновки повністю узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 263/15845/2019 (номер провадження 51-6165км19) від 08 квітня 2020 року.
26.05.2022 року під час судового розгляду клопотання в Гайсинському районному суді Вінницької області про продовження строків тримання під вартою захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 клопотань про відкладення судового засідання з підстав порушення строку клопотання про продовження запобіжного заходу зазначених у апеляційній скарзі обвинуваченого не заявляли, а відтак погодилися на розгляд такого клопотання.
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд продовжив відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Підстави для скасування ухвали Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.05.2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.05.2022 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3