ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2649/22 Справа № 185/4235/22 Суддя у 1-й інстанції - Тимченко С.О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді Крот С.І.,

суддів Коваленко Н.В., Слоквенка Г.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кирпенка М.А.,

в режимі відеоконференції:

захисника Трофімова А.В.,

обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника

Трофімова А.В., діючого в інтересах обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Новгород-Волинський

Житомирської області, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с.Яреськи Шишацького

району Полтавської області, який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

18 серпня 2022 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2022 року, визначено розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 198 480 грн., з покладенням обов`язків, передбачених 194 КПК України.

Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинувачених винними у вчиненні інкримінованого злочину, останні можуть переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник Трофімов А.В. просить поновити строк на оскарження ухвали суду, мотивуючи тим, що повний текст ухвали він отримав 22 серпня 2022 року, щодо апеляційних вимог просить скасувати ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 позитивно характеризується, до кримінальної або адміністративної відповідальності раніше не притягувався, добровільно прийшов до лав ЗСУ.

В апеляційній скарзі захисник Трофімов А.В. просить поновити строк на оскарження ухвали суду, мотивуючи тим, що повний текст ухвали він отримав 22 серпня 2022 року, щодо апеляційних вимог просить скасувати ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_2 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що розмір застави, визначений судом, є непомірним для обвинуваченого, оскільки ОСОБА_2 є студентом денної форми навчання та не має постійного доходу.

Позиції учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що прокурор був повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, та подав клопотання про розгляд апеляційних скарг захисника Трофімова А.В. без його участі, при цьому, обвинувачені та захисник не заперечували про розгляд без участі прокурора, апеляційний суд приходить до висновку про здійснення розгляду провадження без участі прокурора.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх захисник

Трофімов А.В. підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити та скасувати ухвалу суду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до п.1-1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскільки з наданих матеріалів провадження слідує, що копію повного тексту ухвали захисник Трофімов А.В. отримав 22 серпня 2022 року та 25 серпня 2022 року подав апеляційні скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Цих вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №185/4235/22, 18 серпня 2022 року в судовому засіданні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, що виразилось у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненому групою осіб, в умовах воєного стану.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судом встановлено, що продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, інкримінований їм злочин за ч.4 ст. 402 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а отже, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованого їм злочину та покарання, яке загрожує їм у разі визнання їх винуватими, існує реальний ризик того, що вони можуть здійснити спроби переховування від суду.

При цьому, апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного

ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, а також, дані про особу підозрюваного

ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України, раніше не судимий, не одружений.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під вартою, та обвинуваченими і їх захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Доводи захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та встановлена наявність ризику, визначеного п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту та обвинуваченими не наведено.

Поряд з тим, апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру застави у провадженні на час розгляду клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що визначення розміру застави в таких випадках належить до судової дискреції, а також тривалість застосування такої міри запобіжного заходу, який було продовжено оскаржуваною ухвалою, й з огляду на наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу обвинувачених, їх майнового стану, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір застави до 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 130 000 грн., що буде необхідним і достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , покладених на них обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційні скарги захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника Трофімова А.В., діючого в інтересах обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

18 серпня 2022 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Продовжити строк застосування щодо обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 жовтня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 130 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень кожному.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вони зареєстровані, проживають чи перебувають, без дозволу прокурора або суду;

- прибувати за викликом до прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що у разі невиконання покладених на них обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________

Крот С.І. Коваленко Н.В. Слоквенко Г.П.