Справа № 473/2632/22
Номер провадження 1-в/473/245/2022
УХВАЛА
Іменем України
"12" жовтня 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурор ОСОБА_3 ,
представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львів, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 27.04.2017 року вироком Кіровського районного суду м.Астрахань Російської Федерації за ч.3 ст.30 п.«Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року вирок приведено у відповідність до законодавства України та визначено засудженому покарання за ч.2 ст.307 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі; ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17.03.2022 року ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 21.10.2016 року по 29.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ВК №72, звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 не приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції через відсутність електропостачання в ВК №72, про що повідомив в ході судового розгляду представник ВК №72. Через адміністрацію виправної установи ОСОБА_5 був повідомлений про час та місце слухання справи. Тому із врахуванням положень ч.5 ст.539 КПК України справу було розглянуто у відсутності засудженого.
Прокурор та представник ДУ ВК №72 заперечували проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявляє, участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу - не приймає, за весь період відбування покарання мав 11 стягнень, 7 останніх є не погашеними та застосовані за зберігання заборонених речей, заохочень ОСОБА_5 не має взагалі.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом було встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Кіровського районного суду м.Астрахань Російської Федерації за ч.3 ст.30 п «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року вирок приведено у відповідність до законодавства України та визначено засудженому покарання за ч.2 ст.307 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17.03.2022 року ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 21.10.2016 року по 29.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Згідно із характеристикою, наданою адміністрацією установи відбування покарання, початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_5 - 21 жовтня 2016 року, закінчення строку відбуття покарання 13 лютого 2025 року.
В характеристиці вказано, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23.10.2016 року. Під час тримання у РФ СІЗО м.Астрахань вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав. З 10.07.2017 року відбував покарання у ВК №6 РФ м.Астрахань. За період відбування покарання характеризується негативно. Мав 1 стягнення, заохочень не мав.
З 21.12.2019 року відбував покарання у державній установі «Одеський слідчий ізолятор (№21)». За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 24.01.2020 року ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72).
За період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно. Загалом за весь період відбування покарання засуджений має 11 стягнень, 4 з яких погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має взагалі.
Як зазначено в характеристиці, наданій адміністрацією установи, засуджений ОСОБА_5 у майстерні установи не працевлаштований. Участі в суспільно-корисному житті відділення не приймає. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, санітарно-гігієнічних норм дотримується під контролем адміністрації. Участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. У відношення до представників адміністрації допускає випадки сперечання. Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування, отримує посилки.
Вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує що згідно із ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно до вимог статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Таким чином, висновок суду про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися не лише на наявності умов, визначених ст.81 КК України в частині строків, які має відбути засуджений для застосування такої пільги, а й на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому та вказують саме на виправлення засудженого.
Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 у ВК не працевлаштований, даних про те, що він залучався до соціально-корисних робіт матеріали особової справи засудженого та характеристика - не містять. Характеризується засуджений негативно. Протягом всього періоду відбуття покарання ОСОБА_5 заохочень не мав, але мав 11 стягнень. Участі в програмах виховного впливу та соціально-корисному житті відділення засуджений не приймає.
Таким чином, дані про особу засудженого ОСОБА_5 та його поведінку за весь період відбування ним покарання не свідчать про доведення його виправлення та про наявність всіх визначених ст.81 КК України підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1