ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/516/22 Номер провадження 11-кп/814/1149/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001815 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 травня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Російської Федерації, громадянину України, не працюючому, із повною загальною середньою освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимому, на час затримання, в Чугуївському районному суді Харківської області, знаходився обвинувальний акт за ч. 3 ст. 187 КК України,
обвинуваченому за ч. 3 ст. 187 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 14 липня 2022 року, без визначення застави.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 повторно, за попередньою змовою групою осіб, 26 січня 2022 року о 11 год. 05 хв. вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_10 , особу похилого віку, за адресою його проживання: кв. АДРЕСА_3 , та заволодів коштами у сумі 500 грн., 220 євро, пенсійною та банківською картою потерпілого.
Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, вчиненого щодо особи похилого віку, із застосуванням насильства, наявністю ризиків, передбачених ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, характеризуючими даними обвинуваченого, а саме, не працюючий, тобто не має офіційних джерел отримання прибутку, в силу ст. 89 не судимий, має місце реєстрації.

Також, взявши до уваги вік, соціальні зв`язки, майновий стан обвинуваченого та оцінивши встановлені обставини вчинення злочину у сукупності, суд прийшов до висновку, що ризики, встановлені при застосуванні запобіжного заходу, не зникли та продовжують існувати.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Свої вимоги захисник мотивувала тим, судове засідання було проведено за відсутності обвинуваченого та його захисника, чим було порушено право особи на захист. Крім того, прокурором не надано доказів, які підтверджують наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КК України та судом не враховано наявність соціальних зв`язків у обвинуваченого. Також, просить звернути увагу, що ОСОБА_8 потребує лікування, яке не може бути надано в умовах слідчого ізолятора, а розгляд справи у суді, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, буде проводитися протягом тривалого часу.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0001815 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суду від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», з огляду на об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_8 знаходиться в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на час розгляду справи місцевим судом не було можливості його етапувати та згідно довідки начальника відділу ІТЗОЗІ ОСОБА_11 від 16 травня 2022 року в державній установі на час розгляду справи був відсутній доступ до мережі інтернет, внаслідок чого проведення засідання в режимі відеоконференції також було неможливим, тому, суд обгрунтовано вирішив здійснити розгляд клопотання прокурора без участі обвинуваченого.
Доводи захисника про те, що суд допустив порушення, розглянувши клопотання у відсутності захисника, є слушними. Разом з тим, захисник був відсутній у судовому засіданні з поважних причин, оскільки знаходиться поза межами країни і з ним був відсутній зв`язок. Під час апеляційного розгляду обвинувачений та захисник були присутні у судовому засіданні, надавали свої пояснення щодо клопотання слідчого.
Тому, з огляду на те, що на даний час у країні триває збройний конфлікт, внаслідок якого ускладнюється можливість участі сторін у судовому засіданні, розгляд клопотання за відсутності захисника в даному випадку не є таким порушенням, яке тягнуло б за собою скасування ухвали.
Твердження захисника ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду про те, що обвинуваченому не було вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою спростовується розпискою ОСОБА_8 про його отримання від 02 травня 2022 року.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого щодо особи похилого віку, із застосуванням насильства, обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Взяв до уваги особу обвинуваченого: не працюючий, тобто не має офіційних джерел отримання прибутку, в силу ст. 89 не судимий, однак на час затримання притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину,має місце реєстрації: м. Балаклія Харківської області, на момент затримання фактично проживав у м. Харкові, вік, соціальні зв`язки, майновий стан обвинуваченого та оцінивши встановлені обставини вчинення злочину у сукупності, суд правильно прийшов до висновку, що ризики, встановлені при застосуванні запобіжного заходу, не зникли та продовжують існувати.

Крім того, наведені захисником обставини про наявність у обвинуваченого родини, місця проживання та відсутність судимостей в силу ст. 89 КК України, не свідчать про зменшення ризиків, на які посилається суд першої інстанції.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про неправильно обраний запобіжний захід з огляду на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 , оскільки матеріали провадження не містять будь-яких доказів про неможливість утримання обвинуваченого під вартою через його стан здоров`я, та про відсутність можливості надання медичної допомоги в умовах утримання.
Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 16 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4