Справа № 468/959/22-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА
З клопотання та доданих матеріалів вбачається, що 01.09.2022 року в м. Баштанка по вул. Промисловій біля відділення «Нової пошти» №1 був оглянутий та вилучений автомобіль Mercedes Vito н.з. НОМЕР_1 , в якому біли виявлені та вилучені 600 блоків тютюнових виробів без марок акцизного податку, а також мобільний телефон «Iphone 13».
01.09.2022 року слідчим був проведений огляд автомобіля, в ході якого були вилучені вказаний автомобіль, 600 блоків тютюнових виробів та мобільний телефон, які постановою слідчого від 02.09.2022 року визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.
Прокурор вважає, що вказані речі мають значення речових доказів, як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та речі, які зберегли на собі сліди його вчинення, їхнє збереження необхідне для доказування факту вчинення правопорушення, у зв`язку з чим на них необхідно накласти арешт із забороною користуватись та розпоряджатись ними.
Прокурор підтримав клопотання.
Третя особа ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки він не знав, що саме за речі були у поштовому відправленні, яке він забирав з «Нової пошти» на прохання ОСОБА_4 . Крім того, вилучений у нього автомобіль єдиний і без нього він не може в разі небезпеки вивезти свою сім`ю з території, яка перебуває поблизу фронту.
Третя особа ОСОБА_4 та її представник заперечили проти задоволення клопотання, оскільки прокурором не доведено, що вилучені речі зберегли на собі будь-які сліди вчинення кримінального правопорушення, натомість вилучений телефон навіть не оглядався слідчим. Тютюнові вироби ОСОБА_4 придбала в мережі Інтернет на прохання військовослужбовців, водій ОСОБА_6 на її прохання заїхав у відділення «Нової пошти» на її прохання та не знав, що саме знаходиться у поштовому відправленні.
Вислухавши прокурора та третіх осіб, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, серед іншого, є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
З клопотання слідує, що прокурор просить накласти арешт на вилучене під час огляду майно з метою його збереження в якості речових доказів по справі (п.1 ч.2 ст. 170 КПК України).
З наявних в матеріалах клопотання протоколу огляду слідує, що 01.09.2022 року в ході проведення відповідної слідчої дії були вилучені речі відповідно до вказаного в протоколі переліку.
Зазначені речі постановою слідчого від 02.09.2022 року визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вилучені речі дійсно можуть бути речовими доказами.
А саме 600 блоків тютюнових виробів без марок акцизного податку як предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Мобільний телефон як річ, яка зберегла на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Автомобіль як можливе знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, оскільки диспозиція кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, серед іншого, передбачає кримінальну відповідальність за незаконне транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів.
Також ч.2 ст. 167 КПК України передбачає можливість тимчасового вилучення речей, які були використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, тим самим відносячи такі речі до речових доказів по справі.
При цьому остаточна кваліфікація вказаних речей, як доказу по справі, має здійснюватись не слідчим суддею, а судом при розгляді кримінального провадження по суті та вирішенні питання про долю речових доказів.
На даному етапі кримінального провадження вилучене слідчим майно (тютюнові вироби та мобільний телефон) має бути збережене для його більш докладного дослідження та оцінки і, на переконання слідчого судді, до такого дослідження воно гарантовано може бути збережене в своєму первинному стані виключно в разі накладення на нього арешту із забороною користуватись, розпоряджатися та відчужувати і лише такі обмеження гарантовано його збережуть.
Крім того, на даному етапі слідчому судді не надано відомостей, що вжиття таких заходів забезпечення є неспівмірними чи порушить баланс інтересів досудового слідства та володільців вилучених речей. Натомість відповідні передбачені ст. 170 КПК України заходи щодо арешту такого майна є такими, що ґрунтуються на законі, відповідають законній меті та інтересам суспільства та є необхідними для досягнення завдань, визначених ст. 2 КПК України.
Що стосується питання арешту автомобіля, то аналіз положень ч.1 ст. 170 КПК України вказує, що арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, полягає в ряді самостійних заходів: позбавлення права на відчуження, позбавлення права на розпорядження, позбавлення права на користування майном.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні клопотання про арешт майна з вказаною метою слідчий суддя має врахувати:
- правову підставу для арешту майна;
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому, одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.
За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Крім того, відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також з врахуванням визначеної ст. 3 КПК України ролі слідчого судді в кримінальному провадженні щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та врахуванням визначених ст. 173 КПК України обставин, які мають враховуватись слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має оцінити чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні про арешт майна, та чи розумні і співрозмірні запропоновані в клопотанні обмеження прав власника завданням кримінального провадження.
При цьому, як вказувалось вище, автомобіль також може бути речовим доказом кримінального правопорушення, як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення, тому такий автомобіль має бути збережений в якості речового доказу.
Проте, текст клопотання та долучені до нього матеріали не містять будь-яких відомостей про те, що на даному автомобілі могли зберегтись сліди кримінального правопорушення, що потребувало б його збереження в наданому стані.
Не підтверджується також те, що в разі залишення автомобіля у користуванні його власника, він буде прихований, знищений тощо.
Крім того, заявлені третьою особою обставини того, що в нього немає інших транспортних засобів, а даний автомобіль необхідний йому для забезпечення можливої евакуації вразі небезпеки з території, яка перебуває не в абсолютно безпечній відстані від фронту (с. Володимирівка Баштанського (колишнього Казанківського) району Миколаївської області), - не є очевидно неспроможними.
Більше того, з матеріалів клопотання слідує, що вилучений автомобіль зберігається на території відділу поліції в м. Баштанка, натомість вказане місто неодноразово до цього зазнавало ракетних обстрілів і подальше зберігання такого речового доказу поза спеціальними приміщеннями в умовах воєнного стану та в достатньо небезпечній відстані до місць боїв з достатньою долею вірогідності може призвести до його пошкодження, знищення чи втрати.
Натомість відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Тому вилучення з користування володільця вказаного автомобіля суттєво позначиться на інтересах сім`ї його володільця, натомість з врахуванням описаних вище виключних обставин, зумовлених воєнним станом, даний речовий доказ доцільно зберігати у володінні його власника.
За такого, з метою забезпечення балансу між інтересами володільця вказаного речового доказу та визначеними ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження та інтересами досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що слід накласти арешт на автомобіль марки «Mercedes Vito» н.з. НОМЕР_1 шляхом заборони відчужувати арештований автомобіль, що забезпечить реалізацію прав володільця на користування та володіння майном та забезпечить фізичне збереження вказаного майна в якості речового доказу по вказаному кримінальному провадженню в інтересах досудового розслідування.
При цьому, відповідно до п.3 ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність арешту автомобіля, але лише в частині заборони на його відчуження без заборони на користування та розпорядження ним, то таке майно має бути повернуте володільцю, в якого воно було тимчасово вилучене.
За такого під час розгляду клопотання встановлено, що вилучені речі визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, вони відповідають критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, можуть бути використані як докази вчинення кримінального правопорушення, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вказані речі документи мають бути арештовані для їх збереження в якості речових доказів за умов описаних вище.
На підставі викладеного і керуючись статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт на вилучені слідчим в ході огляду 01.09.2022 року та визнані речовими доказами постановою слідчого від 02.09.2022 року:
1.600 блоків тютюнових виробів марки «Compliment» без марок акцизного податку;
2.мобільний телефон марки «Iphone 13» сірого кольору (ІMEI 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ).
Заборонити користуватись та розпоряджатися вказаним майном до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.
Накласти арешт на вилучений слідчим в ході огляду 01.09.2022 року та визнаний речовим доказом постановою слідчого від 02.09.2022 року автомобіль «Mercedes Vito» н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 та перебував у його володінні, шляхом заборони відчужувати вказане майно до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.
Повернути автомобіль «Mercedes Vito» н.з. НОМЕР_1 , у володіння ОСОБА_6 .
Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: