ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2357/22 Справа № 212/8386/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -
за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 23 вересня 2022 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави розміром 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 грн.
Мотивуючи постановлене рішення суд, врахувавши тяжкість вчиненних кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до тяжких, та покарання, яке загрожуватиме ОСОБА_5 у разі визнання його винним, особу обвинуваченого, а також стадію судового розгляду, де не допитані ще всі свідки, вважає, що існування ризиків переховування від суду, впливу на свідків, є реальним, тому продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на неповноту судового розгляду під час розгляду клопотання прокурора і порушення Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Так, апелянт вказує на те, що суд, продовжуючи застосування цього запобіжного заходу, послався в ухвалі лише на тяжкість можливого покарання, що йому загрожує, чим відповідно обумовлені й заявлені прокурором ризики, зазначені у клопотанні, що в свою чергу суперечить практиці ЄСПЛ та не є достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. Разом з цим, обвинувачений зазначає, що з урахуванням того, що не допитані свідки у цьому провадженні вже померли, будь-які інші докази, які б підтверджували те, що ризики у провадженні продовжують існувати відсутні, що, всупереч вимог закону, не було досліджено судом та безпідставно задоволено вимоги клопотання сторони обвинувачення. Окрім того, апелянт вказує, що він має міцні соціальні зв"язки, зокрема постійне місце реєстрації, матір похилого віку, малолітніх дітей та можливість офіційного працевлаштування. При цьому, стверджує, що провадження щодо нього є тривали та здійснюється більше 3 років, проте ці обставини судом першої інстанції не були враховані, тому, на думку обвинуваченого, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

На стадії досудового розслідування, ухвалою слідчого судді 04 грудня 2019 року ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалами, зокрема 26 липня 2022 року розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції також врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до тяжких, тяжкість покарання, яке загрожує за їх вчинення, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, а також стадію судового розгляду, де не допитані ще всі свідки, та дійшов правильного висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту, про що йдеться в апеляційній скарзі.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Разом з цим, доводи скарги обвинуваченого про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, суд першої інстанції правомірно визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням вимог ст. 182, 183 КПК України, який буде необхідний та достатній у цьому випадку для виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов"язків та досягненю завдань кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що він має міцні соціальні зв"язки, не підтверджені та не є достатніми стримуючим факторам його належної процесуальної поведінки.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Колегія суддів зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на думку суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Водночас, апеляційний суд, беручи до уваги те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4