ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6137/22
провадження № 1-кп/753/1336/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2022 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0000433 від 02.08.2020 р. та № 0001688 від 17.06.2022 р. за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Мелітополь, Запорізької обл., українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та прожииваючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 04.11.20 за ч.1 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2020 близько 23 години 40 хвилин, ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись в приміщенні торгівельного АЗС «ОККО», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 1, визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішили таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «НОВУС УКРАЇНА».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою, ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи знаходитись в приміщенні вказаної АЗС, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, впевнившись, що за їхніми діями ніхто з покупців та персоналу АЗС не спостерігає, ОСОБА_6 , повторно, таємно викрав з прилавку FM -трансміттер Promate ez Fm Black, загальною вартістю 383 гривні 20 копійок без ПДВ), який засунув за ремінь ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, не розрахувавшись та утримуючи при собі викрадений товар, вийшли АЗС «ОККО», яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріального збитку ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» на загальну суму 383 гривні 20 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
17.06.2022 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , помітив раніше йому невідомого ОСОБА_7 в цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою обернення чужого майна на свою користь підбіг до ОСОБА_7 та застосував відносно нього дії поєднані із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого зробивши ОСОБА_7 підніжку, після чого останній не втримавшись на ногах впав на землю.

У свою чергу, ОСОБА_5 чітко усвідомлюючи факт свого викриття потерпілим ОСОБА_7 , а також те, що його дії несуть відкритий характер, дотримуючись злочинного умислу, спрямованого на повторне, відкрите заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, витяг з кишені штанів ОСОБА_7 належний останньому гаманець коричневого кольору з якого дістав грошові кошти в сумі 800 грн. та розпочав тікати з місця злочину з грошовими коштами, отримавши таким чином реальну можливість розпоряджатися викраденим майном.

Після цього, ОСОБА_5 разом з викраденими грошовими коштами з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 800 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 01.08.2020 о 23 години 40 хвилин, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 зайшли до АЗС «ОККО» за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 1, де викрали FM трансміттер. 17.06.2022, приблизно о 17 год. 30 хвилин, він підбіг до потерпілого, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, відкрито витяг з його кишені гаманець,звідки дістав грошові кошти - 800 грн та втік. Найменування вартості викраденого та розміру викрадених коштів обвинувачений не оспорював. У скоєному щиро покаявся.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а за ч.4 ст. 186 КК України до тяжкого злочину.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченому на підставі ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»- у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.
Також суд враховує, що відповідно до роз`яснень п.п 4 п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, позицію потерпілих, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, а також із застосуванням положень ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2020 р.

Передбачених законом підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Питання речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

У зв`язку із призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити без змін обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання:
- за ч. 2 ст.185 КК України 1/один/ рік позбавлення волі;
за ч. 4 ст.186 КК України - 7 /сім/ років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 7 / сім/ років позбавлення волі.
На підставі вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2020 р. та за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити до відбуття ОСОБА_5 - 7 / сім/ років 1/ один/ місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 23.06.2022 року.
До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Речові докази: компакт- диски з відеозаписами з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1