Справа № 761/8747/22
Провадження № 1-кс/761/4974/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

18 травня 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій заявник просив зобов`язати уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 26 квітня 2022 року.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою заявник посилається на положення ст.303 КПК України та обґрунтовує її тим, що ним 26 квітня 2022 року, за допомогою поштового зв`язку, направлено до Державного бюро розслідувань заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 396 КК України.

Проте, станом на день звернення до суду з зазначеною скаргою та всупереч вимогам ст.214 КПК України, у встановлений процесуальним законом строк, уповноваженою особою Державного бюро розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, досудове слідство не розпочато, витяг з ЄРДР заявнику не надано, що, на думку ОСОБА_5 , свідчить про порушення вимог КПК України.

Заявник ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю з мотивів, які у ній викладені, та просив її задовольнити. Вважає, що слідчий мав внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості із зазначенням тієї правової кваліфікації, яку він вказував у своїй заяві про злочин, натомість вніс відомості лише за ч.2 ст. 364 КК України, чим вчинив ряд кримінальних правопорушень.

Уповноважена особа Державного бюро розслідувань в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, однак згідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність такої особи не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, слідчий суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Слідчий суддя приймає до уваги, що фактичним місцем знаходження органу досудового розслідування є м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Такої позиції щодо підсудності скарг на бездіяльність Державного бюро розслідувань Шевченківському районному суду м. Києва дотримується Київський апеляційний суд (провадження №№ 11-сс/824/1620/2020, 11-сс/824/1195/2020, 11-сс/824/778/2020, 11-сс/824/860/2020, 11-сс/824/771/2020).

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, в тому числі, у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_5 26 квітня 2022 року звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до ЄРДР згідно ст. 214 КПК України про вчинення старшим слідчим першого відділу ТУ ДБР в м. Львові ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 396 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Проте, зміст ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий й прокурор, хоча й не проводять до моменту внесення в ЄРДР перевірку обставин, викладених в заяві, однак аналізують її зміст на предмет наявності достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Якщо у заяві чи повідомленні відсутні вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вони не можуть вважатися такими, що підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то кримінальне провадження не може бути розпочато. Наведене узгоджуються з практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, наведеній у постановах від 30.09.2021 справа №556/450/18, від 16.05.19 справа №761/20985/18, що має враховуватись судом відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що старший слідчий першого відділу ТУ ДБР в м. Львові ОСОБА_6 вніс в ЄРДР кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч.2 ст. 364 КК України, а інші статті не вніс, чим не виконав судове рішення. Внаслідок невиконання, на думку заявника, ухвали суду та не внесення даних в ЄРДР старшим слідчим ОСОБА_6 було грубо порушено ч.2 ст.364, ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 396 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Водночас, фактично, в наведеній заяві ОСОБА_5 висловлює свою незгоду із процесуальними рішеннями, прийнятими старшим слідчим першого відділу ТУ ДБР в м. Львові ОСОБА_6 , однак вирішення вказаного питання у спосіб, запропонований заявницею, шляхом внесення відомостей до ЄРДР та початку кримінального провадження, вочевидь суперечить загальним засадам та завданням кримінального провадження.

Так, у заяві про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 вказує, що старший слідчий першого відділу ТУ ДБР в м. Львові ОСОБА_6 , розпочинаючи досудове розслідування №0000108 від 18.03.2022 за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення 11.02.2022 та визначаючи попередню кваліфікацію діяння визначив таку кваліфікацію за ч.2 ст. 364 КК України, в той час як заявник вказує, що має місце діяння, що підлягає кваліфікації за ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 365, ч.2 ст. 367, ч.2 ст. 369-2 КК України, отже висловлює свою незгоду з прийнятими слідчим рішенням.

Разом з тим, незгода з рішенням слідчого сама по собі не може вказувати на наявність в діях слідчого ознак злочину. Процесуальні рішення слідчого, законність і обґрунтованість рішень слідчого можуть бути предметом розгляду слідчого судді в порядку, визначеному процесуальним законом, а незгода учасника кримінального провадження з прийнятим процесуальним рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене слідчим кримінальне правопорушення.

Також у своїй заяві ОСОБА_5 посилається на рішення слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2022 року яким уповноважену особу ТУ ДБР у м. Львові було зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 11.02.2022 про вчинене правопорушення, при цьому зі змісту заяви вбачається, що на виконання вказаної ухвали слідчий нібито мав внести до ЄРДР «всі статті вчиненого злочину».

Разом з тим, як вбачається зі змісту рішення слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2022 року, вказаною ухвалою було зобов`язано уповноважену посадову особу ТУ ДБР у м. Львові внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_5 від 11.02.2022 року без вказівки конкретної правової кваліфікації діяння.

Більш того, слідчий суддя нагадує, що до повноважень слідчого судді при розгляді скарг в порядку, передбаченому частиною першою ст.303 КПК України, на яку як на підставу звернення до суду прямо вказує заявник, не входить прийняття рішень про визнання бездіяльності як і надання оцінки діям слідчого, визнавати його дії неправомірними, надавати вказівки щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, тощо. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу органу досудового розслідування в цілому, та в заплановану слідчим стратегію досудового розслідування, що прямо суперечить принципу диспозитивності вказана правова позиція також узгоджується і з висновками викладеними у рішенні рішення слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2022 року, яке, на думку заявника, виконано не в повному обсязі в передостанньому абзаці мотивувальної частини вказаного рішення слідчим суддею зазначено, що положеннями ч.5 ст. 40 КПК України визначається, що слідчий самостійним у своїй процесуальній діяльності.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає доводи заявника ОСОБА_5 необґрунтованими, а тому підстав для задоволення скарги не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА :

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 03 серпня 2022 року о 14 год. 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1