Справа № 127/9854/22
Провадження № 1-в/127/303/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Вінницького міського суду Вінницької області 13.05.2022 надійшло вищевказане клопотання, яке мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 09.04.2020, яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, з врахуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі. Засуджений вважає, що вже має право на умовно-дострокове звільнення, тому просить суд звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці на даний час ще не довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого з огляду на те, що за період відбування покарання засуджений характеризується посередньо, має лише одне заохочення та не працевлаштований на виробництві установи. Дані обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці ще не довів своє виправлення.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21.12.2019, яким його засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 09.04.2020 вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21.12.2019 було скасовано в частині призначеного покарання та зарахування частини відбутого покарання за попереднім вироком, ОСОБА_5 визнано засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки та відповідно до положень ст. 71 КК України остаточне покарання визначено за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.05.2018 у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до характеристики на засудженого від 10.06.2022 та матеріалів особової справи, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 за даним вироком суду відбуває покарання, починаючи з 21.12.2019. Кінець строку відбування покарання припадає на 21.06.2023.

За весь період відбування покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе з посередньої сторони, дисциплінарних стягнень не має, має одне заохочення, на виробництві установи не працевлаштований та доходів не отримував. На профілактичних обліках засуджений не перебуває.

У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_5 не конфліктний. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки. Засуджений навчається у загальноосвітній школі при установі у десятому класі. Навчався у Вінницькому навчальному центрі та здобув професію столяра. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Освіта» та «Професія». Заборгованості за виконавчими листами не має.

Вирішальне значення при умовно-достроковому звільненні має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_5 підпадає по відбуттю 2/3 строку призначеного покарання з 21.04.2022. Рішенням комісії установи (протокол № 19 від 03.05.2022) засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела своє виправлення.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» ЄРЗ та осіб узятих під варту, у засудженого ОСОБА_5 встановлено середній рівень ризику.

При вирішенні можливості застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення суд враховує, що останній протягом всього періоду відбування покарання характеризується посередньо, не висловлював бажання працевлаштуватися, при цьому медичних протипоказань для цього судом не встановлено, не отримував доходи. Крім цього, за весь період відбування покарання засуджений має лише одне заохочення. Дані обставини не вказують на сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого під час всього строку відбуття покарання.

В зв`язку з наведеним, дослідивши усі дані в їх сукупності, а також враховуючи, що невідбута частина призначеного судом строку покарання від загального його строку є значною, суд приходить до висновку про неможливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: