ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/950/22 Справа № 932/2272/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року задоволено клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України.

Накладено арешт шляхом заборони володіти, користуватися та розпоряджатися майном на автомобіль Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ Автокредит Плюс, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 та ключі від автомобіля.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вказане майно є доказом вчиненого кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, а отже вилучений транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію, та ключі відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовими доказами,. Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт вилученого майна та повернути його володільцю ОСОБА_8 .

В обгрунтування необхідності поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що в день постановлення оскаржуваної ухвали, 07.06.2022 року, було проголошено тільки її вступну та резолютивну частину, а повний текст ухвали був отриманий 13.06.2022 року, а тому необхідно поновити строк апеляційного оскарження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушення права на захист.

Вказує, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам закону, оскільки воно подано неуповноваженим суб`єктом, а саме дізнавачем, а не слідчим чи прокурором, як цього вимагають положення кримінального процесуального законодавства, при цьому із даного клопотання неможливо встановити, який вид арешту необхідно застосувати в даному випадку, крім того не визначено місце зберігання майна, у зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості визначити таке місце зберігання. Також зазначає, що підпис прокурора в клопотанні не скріплено гербовою печаткою, що є порушенням.

Вважає, що слідчим суддею було порушено передбачені КПК України строки розгляду клопотання про арешт майна, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня його надходження, а згідно матеріалів справи клопотання надійшло до суду 03 травня 2022 року та розглянуто лише 07 червня 2022 року, а отже за межами встановленого строку.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з викладених у ній підстав; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки дійсно повний текст ухвали від 07.06.2022 року ОСОБА_8 отримав 13.06.2022 року, що підтверджується розпискою (а.с. 47), а отже до вказаного часу не був обізнаний про мотиви оскаржуваного рішення і об`єктивно був позбавлений можливості скласти вмотивовану апеляційну скаргу, що колегія суддів оцінює як поважну причину пропуску строку апеляційного оскарження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті порушеного питання, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні СД ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 02 травня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 10 год. 00 хв. під час відпрацювання території Шевченківського району м. Дніпра, на пр-ті Б. Хмельницького, біля буд. 134 було зупинено автомобіль марки «Skoda», модель «SUPERB», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При огляді вказаного автомобіля були виявлені ознаки внесення змін до VIN коду транспортного засобу. Крім цього, під час огляду водієм було надано завідомо підроблений офіційний документ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

02 травня 2021 року вилучений автомобіль «Skoda», модель «SUPERB», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та ключ від даного автомобіля, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, після чого оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 07 червня 2022 року на них було накладено арешт як на речові докази.

На думку колегії суддів, під час постановлення вказаного рішення слідчий суддя мав достатні відомості про те, що автомобіль марки «Skoda», модель «SUPERB», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та ключ від автомобіля, відповідають критеріям ст. 98 КПК України та є речовими доказами у кримінальному провадженні, надав їм належну оцінку і прийняв законне та обгрунтоване рішення про їх арешт у такому статусі. Незастосування цього заходу могло потягти неможливість проведення слідчих дій та експертиз із використанням вилученого автомобіля, невід`ємною частиною якого є ключ, з огляду на те, що даний автомобіль містить на собі сліди кримінального правопорушення у виді слідів втручання до ВІН-коду на кузові автомобіля для його зміни шляхом підробки, а щодо свідоцтва про реєстрацію автомобіля є підстави грунтовно припускати, що воно є підробленим.

Доводи апелянта стосовно того, що дане клопотання було подано неуповноваженою службовою особою, а саме дізнавачем, а не слідчим чи безпосередньо прокурором, колегія суддів вважає є безпідставними, оскільки відповідно до положень 40-1 КПК України при здійсненні дізнання дізнавач наділяється повноваженнями слідчого, у тому числі п. 4 ч. 2 ст. 40-1 КПК України передбачені повноваження дізнавача звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а тому порушень вимог законодавства в цій частині не вбачається.

Що стосується доводів апелянта про те, що місце зберігання арештованого майна слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі всупереч вимогам закону визначене не було, то з ними не можна погодитись, оскільки положеннями ст. 173 КПК України обов`язок слідчого судді визначити в ухвалі про арешт майна місце його зберігання не передбачений. Крім того, постановою дізнавача СД ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 02 травня 2022 року було визначено, що речові докази належить здати до камери зберігання речових доказів при ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, що у свою чергу виключає будь-яку необхідність у додатковому визначенні місця їх зберігання слідчим суддею.

Твердження апелянта щодо порушення слідчим суддею встановленого ст. 171 КПК України строку розгляду клопотання про накладення арешту на майно є обгрунтованими, оскільки дійсно клопотання про арешт майна було подано слідчому судді 03.05.2022 року, втім останнім розглянуте лише 07.06.2022 року, за межами передбаченого ч. 1 ст. 172 КПК України процесуального строку. Разом із тим, дана обставина не свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на відповідне майно, а також не тягне наслідків у виді негайного повернення його володільцю, як це передбачене ч. 5 ст. 171 КПК України для випадків пропуску слідчим, прокурором строку подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а отже дане порушення не тягне скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, - автомобіля марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ Автокредит Плюс, свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 та ключів від автомобіля, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження арештованим майном, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

,