Дата документу 14.04.2022
Справа № 334/7813/20
Провадження № 1-кп/334/286/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні м. Запоріжжя кримінальне провадження у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залужжя, Рогатинського району Івано Франківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, який немає зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:
-12.02.2001 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 140 КК України ( в ред. 1960 року), до 4 років позбавлення волі. Звільнений 27.01.2004 року по відбуттю покарання;
-18.10.2005 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 02.03.2007 по відбуттю строку покарання;
-22.12.2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік;
-05.12.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 2 роки;
-01.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно визначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. 18.07.2017 року звільнений умовно достроково.
-13.05.2020 року ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з встановленням іспитового строку 1 рік.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України
ВСТАНОВИВ:
03.12.2020 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , перелізши через паркан проник на території домоволодіння, де переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені двері зайшов до приміщення гаражу, де побачив металевий балон червоного кольору об`ємом 40 л, вартістю 350 грн, та сокиру з дерев`яною рукояткою, вартістю 566 грн 67 коп, що належить ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_5 взяв з приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння по АДРЕСА_2 металевий газовий балон червоного кольору, об`ємом 40 л, перекинув його через паркан на вулицю та продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, повернувся до приміщення гаражу, де взяв сокиру з дерев`яною рукояткою та хотів залишити територію домоволодіння , однак з приміщення будинку АДРЕСА_2 , вийшла ОСОБА_7 та побачивши на території свого домоволодіння ОСОБА_5 , який тримав у руках сокиру, почала кричати та кликати на допомогу, на що відреагував її син ОСОБА_6 .
Після цього, ОСОБА_5 , розуміючи, що його злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна, набувають відкритий характер, маючи умисел на відкрите викрадення сокири з обмоткою червоного кольору, не реагуючи на вимогу ОСОБА_7 зупинитись, переліз через паркан на вулицю та почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення, однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий потерпілим ОСОБА_6 .
Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у інше приміщення, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому не визнав. Пояснив, що 03.12.2020 року близько 17 год 00 хв. він вийшов з роботи з кузні, за адресою: АДРЕСА_3 , та пішов у напрямку вул. Михайлова, де зустрівся з співмешканкою. На зупинці з співмешканкою вживали алкогольні напої (горілку та пиво), вони посварилися, тому він вирішив повернутися на роботу, оскільки він там періодично проживає. По дорозі він почувався погано, його захитало і він впав у кущі. Скоріш за все тоді загубив рюкзак. Через 200 м він зрозумів, що загубив свій рюкзак, то повернувся назад. Рюкзак він знайшов вже в іншому місці, під парканом, потім на нього напала невідома особа, як згодом з`ясувалося потерпілий ОСОБА_6 . Він його побив, потім вони з його мамою намагалися його зв`язати. Пізніше з`явилися працівники поліції. Обвинувачений стверджує, що жодні паркани не перелазив, був у такому стані алкогольного сп`яніння, що ледве міг пересуватися. ОСОБА_8 стверджує, що злочин не вчиняв, просто випадково опинився біля паркану потерпілого, крім того він перебуває на випробувальному терміні, тому у жодному разі не став би вчиняти новий злочин. При цьому події того дня пам`ятає уривками, тому що був у стані сильного алкогольного сп`яніння.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що у грудні 2020 року він перебував у своєму будинку по АДРЕСА_2 . Ввечері забігла до будинку його мати, ОСОБА_7 , кричала, що побачила невідомого чоловіка у їх гаражі. Коли він вийшов на подвір`я побачив, що обвинувачений втікає через паркан. Потерпілий побіг за ним через хвіртку. Обвинувачений тікав з сокирою, який тримав у руці. Потерпілий його наздогнав та притягнув до будинку, проте він вирвався та втік, не зміг його наздогнати, потім приїхала поліція. Потерпілий разом з працівниками поліції шукали його поруч. Біля паркану вони знайшли чорний рюкзак , у якій у тому числі були документи на ім`я ОСОБА_5 . Поліція поїхала за адресою, вказаною у документах. Потім знову закричала його мати, він знову побачив обвинуваченого та побіг його затримувати. Він обвинуваченого не бив, руки йому не зв`язували. Обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, проте на ногах тримався. Викрадені речі потерпілий знайшов за парканом газовий балон пустий без газу та сокиру трохи подалі.
Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується як показаннями свідків, так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Свідок ОСОБА_9 показав, що у грудні 2020 року близько 18 год 00 хв. вони з напарником ОСОБА_10 перебували на чергуванні та отримали виклик, що невідома особа залізла в гараж по вул. У. Громової. Коли вони прибули на службовому транспорті на місце події потерпілий повідомив, що особа втекла. Вони разом з потерпілим об`їхали територію. Біля паркану в кущах знайшли чорний рюкзак з речами з документами на ім`я ОСОБА_5 та вирішили поїхати за адресою місця проживання останнього. Коли верталися назад, знову отримали виклик за вказаною адресою, що потерпілий затримав крадія. Коли приїхали, побачив обвинуваченого, він був брудний, обличчя подряпане, розбита верхня губа. Потерпілий тримав ОСОБА_8 за куртку, він лежав, мати потерпілого сиділа у нього в ногах. Ноги були обмотані якоюсь мотузкою, проте дуже слабо. Газовий балон та сокиру знайшли під парканом з різних боків. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, скаржився що його побив потерпілий, свою вину заперечував, казав, що те він.
Свідок ОСОБА_10 показав, що у грудні 2020 року близько 18 год 00 хв. вони з напарником ОСОБА_9 перебували на чергуванні та отримали виклик, що невідома особа залізла в гараж по АДРЕСА_2 . Коли приїхали на місце, особа вже втекла. Разом з потерпілим поїхали його шукати, проте біля паркану знайшли тільки чорний рюкзак в якому був паспорт ОСОБА_8 . Потім вони поїхали за адресою, вказаною у паспорті. Згодом знову отримали виклик за вказаною адресою, що потерпілий його затримав. Коли приїхали, потерпілий вказав на ОСОБА_8 , він сидів на землі, ноги були перемотані паском від халату. Обвинувачений був брудний, мокрий, з подряпаним обличчям, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Обвинувачений свою вину не визнавав, казав, що просто йшов поряд, а потерпілий його побив. Газовий балон та сокиру знайшли біля паркану.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що 03.12.2020 року йому подзвонила мати потерпілого та повідомила, що в неї на подвір`ї був крадій. Після роботи свідок приїхав додому, тому події які відбувалися у дворі особисто не бачив. Він надав поліції відеозапис з камер відеоспостереження з власного будинку, оскільки їх будинки межують між собою.
Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є матір`ю потерпілого. На початку грудня 2020 року вона вийшла з власного будинку, щоб покормити собаку ввечері та увімкнула світло на подвір`ї. Вона побачила як невідомий чоловік тікає з гаражу з сокирою, який потім викинув за парканом. Вона почала кричати, з будинку вибіг син та погнався за ним. Сина затримав обвинуваченого та притяг його до хвіртки, тому вона добре роздивилися його обличчя. Син наказав викликати поліцію, вона розгубилася, обвинувачений скористався ситуацією, вирвався та втік. Коли прибула поліція, син разом з поліцейськими поїхали шукати його. Біля паркану знайшли газовий балон та чорний рюкзак з речами. Коли поліція поїхала, вона знову побачила обвинуваченого, який вертаввся за своїми речами та почала кричати. Свідок у цей перебувала у городі, вартувала біля газового балону, який лежав за парканом. Її син знову затримав обвинуваченого, потім прибула поліція. Свідок впевнена, що особа яка вибігла та була затримана її сином у першого і другого разу, був саме ОСОБА_8 . Коли обвинувачений вибіг з гаражу та переліз через паркан, її син вибіг через хвіртку та наздогнав його, при цьому обвинувачений з її поля зору не зникав, тому вона впевнена, що це саме обвинувачений.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що приблизно взимку 2020 року йому ввечері подзвонив сусід ОСОБА_11 , сказав, що на його подвір`я перебрався крадій. Свідок вийшов на вулицю та побачив на сусідньому городі чоловічу фігуру, обличчя не бачив, проте за зростом та статурою схожий на обвинуваченого. Також до нього того вечора приїздив потерпілий з поліцією, шукали крадія.
Крім цього, вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується такими письмовими доказами в їх сукупності, що є допустимими та належними, а саме:
-протоколом огляду місця події від 03.12.2020 року, складеного слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за участю потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 з фототаблицями до нього, в ході якого було вилучено газовий балон червоного кольору, сокира з красною обмоткою, рюкзак з речами та паспортом на ім`я ОСОБА_5 ;
-протоколом огляду предмету від 04.12.2020 року з фототаблицями до нього;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2020 року за участі потерпілого ОСОБА_6 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2020 року за участі свідка ОСОБА_7 ;
-висновком експерта №СЕ-19/108-20/384-ТВ/10-1624 від 17.12.2020 року, згідно якого вартість сокири з дерев`яною рукояткою червоного кольору, приблизним розміром 1 м, на верхньому кінці мається залізний набалдашник сокири виготовлений із заліза трикутної форми, яка була придбана у 2019 році, та перебувала у справному стані на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 03.12.2020 року складала 566, 67 грн;
-висновком експерта №СЕ-19/108-20/387-ТВ/10-1625 від 17.12.2020 року, згідно якого ринкова вартість газового балону червоного кольору, виготовленого з металу та окрашеного фарбою червоного кольору, об`ємом 40 л, який був придбаний у серпні 2012 року, складає 350,00 грн.
Суд критично відноситься до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2020 року, оскільки на думку суду вказана слідча дія проведена за участю свідків ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , які є працівниками поліції та яким потерпілий передав затриманого обвинуваченого.
Досліджений у судовому засіданні відеозапис з камер відеоспостереження, наданий свідком ОСОБА_11 , фіксує пересування подвір`ям чоловічої фігури, проте обличчя не видно.
Обвинувачений стверджує, що злочин не вчиняв та опинився поряд з парканом випадково, при цьому стверджує, що був у стані сильного алкогольного сп`яніння, тому не фізично не міг перелізти через паркан. Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, оскільки обставини того вечора обвинувачений розповідає не послідовно, плутається, не може логічно пояснити, яким чином опинився біля паркану потерпілого, коли та де загубив свій рюкзак, при цьому сам стверджує, що пам`ятає події уривками. При цьому досить докладно розповідає події після його затримання потерпілим.
У той час як потерпілий ОСОБА_6 та його мати свідок ОСОБА_7 дають чіткі показання, свідок ОСОБА_7 яка виявила обвинуваченого у своєму гаражі, впевнено стверджує, що це був саме обвинувачений, побачивши її він тікав через паркан з сокирою у руках. Таким чином, обвинувачений усвідомлюючи, що його протиправне злочинне діяння, спрямоване на заволодіння чужим майном, було викрито, відкрито продовжував утримувати викрадене майно (сокиру) та тікав через паркан.
Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж це відкрите викрадення чужого майна в присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. Грабіж, як і крадіжка, вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява в злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном. Якщо особа, яка протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на скоєння відповідного злочину. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6.11.2009 №10 крадіжку та грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно й мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але відразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами й, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування (залежно від характеру насильства чи погрози) як грабіж чи розбій. Розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Така позиція висловлена у постанові ВС ККС від 11.09.2019 року №725/2266/18.
На думку суду показання свідків, потерпілого є послідовними та повністю узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, підстав не довіряти ним у суду немає.
Таким чином, враховуючи, що протиправні дії обвинуваченого були помічені свідком ОСОБА_7 , яка почала кричати, дії обвинуваченого стали мати відкритий характер, проте не були доведені до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого у зв`язку з його затриманням потерпілим, тому вірно кваліфіковані, закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у інше приміщення, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не має місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх осіб, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, не встановлені, обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, є рецедив злочинів.
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2020 року ОСОБА_8 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 було звільнено від відбування з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2021 року ОСОБА_5 було звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2021 року у зв`язку з закінченням іспитового строку.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_8 був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів проти власності, у тому числі в період іспитового строку.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу від 03.12.2020 року лікарем ОСОБА_13 було проведено огляд ОСОБА_5 та встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, покарання в межах санкції статті за якими кваліфіковано дії останнього у виді позбавлення волі, яке наближене до його мінімальної межі.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
Підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Питання щодо речових доказів належить вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись статтями ст. 182, 373-376 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 відраховувати з дня його затримання з 16.02.2022 року.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання з 03.12.2020 року по 11.05.2021 року, з моменту затримання 16.02.2022 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Скасувати арешт на речові докази: портфель чорного кольору, два блокноти, чорного кольору, шнур зарядки білого кольору, дві залізні чарки, дезодорант «AXA», кусачки для нігтів, газовий балон червоного кольору, сокиру з червоною обмоткою, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон «Sigma mobile», IMEI 1 НОМЕР_2 з сім картою оператора зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , ліхтарик, який був накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 07.12.2020 року.
Речові докази: мобільний телефон «Sigma mobile», IMEI 1 НОМЕР_2 з сім картою оператора зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , ліхтарик в корпусі чорного кольору, блокнот чорного кольору з зображенням тварин на лицьовій стороні, блокнот чорного кольору з зображенням листків помаранчевого кольору, шнур зарядки білого кольору, дві залізні рюмки, дезодорант «AXA»,кусачки для нігтів, портфель чорного кольору, пачку вологих серветок «Своя лінія», які зберігаються у камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (спец пакет №INZ 4029020) повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .
Речові докази: паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , палка ковбаси «Мінська», буханка хліба « Батон дорожній», які передані обвинуваченому ОСОБА_5 залишити за належністю обвинуваченому.
Речові докази: газовий балон червоного кольору об`ємом 40 л, сокира, які передані потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому за належністю.
Речовий доказ - диск DVD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1