Справа № 761/7419/22
Провадження № 1-кс/761/4256/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу адвоката АО "Слободяник та Слободяник" ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_3 , в порядку статті 303 КПК України, на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0001761 від 20.08.2021, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.370, ч.1 ст.369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на повідомлення про підозру від 22.10.2021 у кримінальному провадженні № 0001761, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 369-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України.
Скарга мотивована тим, що Головним управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001761 від 20.08.2021, в рамках якого 22.10.2021 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 370 КК України.
Захисник ОСОБА_6 у скарзі вказує на те, що повідомлення ОСОБА_3 про підозру ґрунтується на недостовірних доказах та не містить фактичних обставин, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а матеріали кримінального провадження містять очевидні ознаки вчинення провокації та не містять жодних фактів злочинної діяльності ОСОБА_3 . Додатково вказує на те, що реальним мотивом розслідування кримінального провадження є фальшування матеріалів, з метою створення враження вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень.
У судове засідання захисник не з`явився про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
Підозрюваний ОСОБА_3 , не заперечував щодо розгляду скарги без участі його захисника та зазначив, що скаргу підтримує в повному обсязі, пояснивши, що зміст повідомлення про підозру не підтверджується матеріалами кримінального провадження, також відсутні ознаки складу злочину, оскільки ч. 2 ст. 370 КК України передбачає наявність прямого умислу, який стороною досудового розслідування жодним чином недоведений. Крім того, вказав, що орган досудового розслідування, який визначений в межах кримінального провадження, взагалі не отримував матеріали, а відтак у прокурора були відсутні правові підстави для визнання досудового розслідування, здійснюваного Територіальним управлінням Державним бюро розслідувань, розташованого в м.Києві, неефективним, що є процесуальним порушення, допущеним Офісом Генерального прокурора.
Прокурор в судовому засіданні, заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_3 є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, та пояснив, що матеріали кримінального провадження мають певні розбіжності, які могли статися внаслідок великою кількістю подій та зустрічей, у зв`язку з чим могли допустити помилку, однак стороною досудового розслідування було ініційовано перевірку для усунення розбіжності.
Слідчий в судовому засіданні підтримав думку прокурора та заперечував щодо задоволення скарги.
Дослідивши матеріали скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0001761 від 20.08.2021, заслухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів скарги, Головним управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001761, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 369-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України.
22.10.2021 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369-2 , ч. 2 ст. 370 КК України.
Не погоджуючись з обґрунтованістю пред`явленої підозри, сторона захисту звернулась до суду з даною скаргою в порядку ст.303 КПК України.
Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.
Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.
Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
У тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» (пункт 88), «Erdagozv. Turkey» (пункт 51), «Cebotari v. Moldova» (пункт 48) «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Разом з тим, відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України хоча і передбачено право оскарження повідомлення про підозру, втім кримінальним процесуальним законодавством не визначено критеріїв і підстав, які можуть бути покладені в основу скасування повідомлення слідчого, прокурора про підозру у вчинені особою злочину.
Аналізуючи наявні у провадженні слідчого судді матеріали, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 370 КК України.
Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена 22.10.2021 ОСОБА_3 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_3 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 370 КК України.
При цьому, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_3 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим, а тому слідчий суддя не бачить у висновках слідчого про обґрунтованість підозри, чогось очевидно довільного чи необґрунтованого.
Крім того, звертаючись зі скаргою адвокат ОСОБА_6 посилається на відсутність у повідомленні про підозру належних та допустимих доказів щодо причетності підозрюваного ОСОБА_3 , наявності ознак вчинення провокації підкупу та ознак фальшування матеріалів кримінального провадження стороною досудового розслідування, однак вказані обставини повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення скарги заявника про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 22.10.2021.
Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 276-278, 303, 304, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні скарги адвоката АО "Слободяник та Слободяник" ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_3 , в порядку статті 303 КПК України, на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0001761 від 20.08.2021, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.370, ч.1 ст.369-2 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 15 червня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1