КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 11-кп/824/2160/2022 Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України
ЄУН: 761/1100/22 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004276, внесеного до ЄРДР 24 листопада 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з вищою освітою, одружений, працюючий на посаді логіста ТОВ «ДТС МСС Дальнобой», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що у невстановлений час та місці, за невстановлених обставин, від невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, придбав та почав незаконно зберігати у лівій кишені власної куртки психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, з метою власного вживання без мети збуту.
В подальшому, 24 листопада 2021 року о 23 год. 04 хв., в ході затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення його особистого обшуку, працівниками поліції було вилучено у останнього поліетиленовий згорток, в якому знаходилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,302 г.
Таким чином, ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Цим вироком вирішено питання процесуальних витрат, речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду від 19 січня 2022 року скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України закрити, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України закрити.
Посилаючись на вимоги ст. ст. 181, 382 КПК України , захисник зазначає про те, що судом першої інстанції не вирішувались питання про призначення судового розгляду та прийняття до свого провадження обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку, у тому числі і за відсутності учасників судового провадження, про що свідчить відсутність на офіційному сайті «Судова влада» ухвали суду про прийняття до свого провадження обвинувального акту та призначення судового розгляду або ж проведення його в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, а тому сторона захисту вважає, що судом першої інстанції проведено розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 з істотним порушенням вимог процесуального законодавства, що у даному випадку перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне рішення перевіривши всі обставини справи.
Захисник вказує в апеляційній скарзі на те, що в обвинуваченого немає будь-яких заперечень щодо встановлених органом досудового слідства обставин які правильно викладені в обвинувальному акті, що ним не оспорюється, проте, під час розгляду обвинувального акту та призначення йому судом покарання не було враховано, що ОСОБА_6 добровільно у період часу з 18 грудня 2021 року по 18 січня 2022 року розпочав лікування у лікаря нарколога ТОВ «Клініка імені Гальченка В.В.» внаслідок вживання наркотичних засобів, що підтверджується належним чином завіреними копіями медичної документації за результатами лікування в медичному закладі.
З посиланням на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2016 року захисник зазначає про те, що 5 січня 2022 року під час повідомлення про підозру, органу досудового розслідування була надана медична документація та клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
Наголошується апелянтом на те, що на час ухвалення вироку Шевченківського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_6 він добровільно звернувся до лікувального закладу, йому встановлено відповідний діагноз та він проходив курс лікування від наркоманії. Проте, зазначені обставини судом першої інстанції під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_6 враховані не були.

Заслухавши доповідь судді, позицію:
- захисника ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, вирок суду скасувати, оскільки на час винесення вироку обвинувачений ОСОБА_6 проходив лікування від наркотичної залежності, звільнити ОСОБА_6 від покарання, а справу закрити на підставі ч. 4 ст. 309 КК України;
- обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав позицію свого захисника;
- прокурора ОСОБА_8 , який на початку апеляційного розгляду підтримав апеляційну скаргу частково, вказавши, що суд при спрощеному провадженні не мав права виносити інше рішення, окрім вироку. Однак, отримавши дані від органу дізнання про те, що ОСОБА_10 пройшов лікування, що ці дані були зазначені у заяві про визнання винуватості і заявлено клопотання про звільнення його на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд мав призначити судовий розгляд за участю сторін і розглянути це питання, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, оскільки дане питання повинно бути вирішене під час нового судового розгляду. У подальшому прокурор, зважаючи на отримані під час апеляційного розгляду дані та довідки, надані стороною захисту, вважав, що є всі підстави про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України;
- дослідивши матеріали судового провадження, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 394 КПК України колегія суддів не переглядає встановлені досудовим розслідування обставини, вважає їх доведеними та не наводить доводів на їх підтвердження.

Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікація дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорююється жодним з учасників.

В той же час колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_6 добровільно звернувся до лікаря нарколога з приводу лікування від наркотичної залежності, йому було встановлено діагноз:психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів (амфетамін), у період часу з 18 грудня 2021 року по 18 січня 2022 року він розпочав лікування, у зв`язку з чим не розглянув питання можливості звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно проходить курс лікування у ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.» від наркотичної залежності з 18 грудня 2021 року по 18 січня 2022 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів (амфетамін) (ас. 82), про що було зазначено у заяві ОСОБА_6 щодо визнання винуватості, а також фактично в якій було викладене клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності (ас. 6-7).

За таких обставин суд першої інстанції повинен був відповідно до положень ст. 285, 286 КПК України розглянути заявлене клопотання до постановлення вироку.

Відповідно до положень ст. 288 КПК України розгляд такого клопотання відбувається у присутності сторін кримінального провадження в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею, а відтак, судовий розгляд повинен бути проведений з урахуванням наведених положень, а також ч. 3 ст. 382 КПК України, на що обґрунтовано вказав прокурор під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга захисника в частині скасування вироку підлягає до задоволення.

При цьому, приймаючи рішення про скасування вироку, колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 367/5346/20) зазначив, що, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи реально особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи добровільно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування, а не вимушено, і чи дійсно ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами - умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Відповідно до висновку про застосування норми права, а саме ч. 4 ст. 309 КК України, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справі № 357/11205/19 особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.
Добровільним в контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтвердив добровільне звернення до лікувального закладу, зазначив, що вилікувався від хвороби, більше не вживає психотропних речовин, просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

З наявних у матеріалах справи даних вбачається, що ОСОБА_6 при зверненні до ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.» встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, що відповідає визначенню «наркоманія» у розумінні вимог Закону України ««Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». ОСОБА_6 добровільно звернувся з приводу лікування до ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.»: ідентифікаційний код юридичної особи 3685496, місцезнаходження юридичної особи м. Київ, вул. Уманська, буд. 49, кв. 25, дата прийняття та номер рішення про видачу ліцензії 28 листопада 2011 року № 44, і вказане ТОВ має ліцензію Міністерства охорони здоров`я України (ас. 83).

Під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_9 долучено копію довідки Управління контролю якості медичних послуг Міністерства охорони здоров`я України № 13999 від 30 листопада 2011 року, відповідно до якої Ліцензійною комісією МОЗ України (протокол від 28 листопада 2011 року № 44) прийнято рішення про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Клініка імені Гальченко В.В.»: місцезнаходження: м. Київ, вул. Уманська, буд. 49, кв. 25, ідентифікаційний код: 36854296 на провадження господарської діяльності з медичної практики за спеціальністю терапія, стоматологія, терапевтична стоматологія, наркологія, психіатрія, ультразвукова діагностика, неврологія, отоларингологія, офтальмологія, хірургія, організація і управління охороною здоров`я, за спеціальністю молодших спеціалістів з медичною освітою: сестринська справа (ас. 153).

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_6 до ухвалення вироку суду першої інстанції добровільно звернувся до лікувального закладу, йому був встановлений відповідний діагноз, ОСОБА_6 розпочав лікування від психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психостимуляторів (амфетамін), то він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на встановлене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України і кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4