Справа № 191/2442/20
Провадження № 1-кп/191/213/20
У Х В А Л А
іменем України

26 липня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000025 від 21.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іларіонове, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, працюючої на посаді швачки у ФОП ОСОБА_5 , маючої на утриманні сина: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 21.05.2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. З якого вбачається, що ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаною про необхідність повідомлення Управління соціального захисту населення Синельниківської райдержадміністрації про наявність у неї офіційного місця працевлаштування та отримання нею офіційного доходу в періоди декларування з 06 квітня 2017 року по 04 жовтня 2017 року, при заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб не задекларувала доходи заробітну плату, яку вона отримала. На підставі викладеного державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям була призначена без урахування вищевказаної заробітної плати. Відповідно до вищевикладеного ОСОБА_4 в період з 01.10.2016 року по 01.10.2017 року Управлінням соціального захисту населення Синельниківської райдержадміністрації надмірно виплачено соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на суму 11199 грн. 96 коп, тобто ОСОБА_4 заволоділа коштами Державного бюджету України шляхом обману та спричинила матеріальних збитків державі на вище вказану суму.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставіст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Цивільний позов підтримав.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти клопотання обвинуваченої та просила його задовольнити, закривши кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.
Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно п.1 ч. 2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8ст. 284 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Санкція ч.1 ст. 190 КК України (в редакції на час вчинення ) передбачає такі альтернативні види покарання - штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Так, ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних простіпків, та з дня події вчинення кримінального правопорушення минуло більше чотирьох років, а тому на час розгляду клопотання в суді пройшло більше ніж три роки.
Судом під час вирішення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.
За таких обставин вбачається, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 1 ст. 190 КК України, що є кримінальним проступком, відповідно до ст. 12 КК України, а ст. 49 КК України передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. В даному разі з дня вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального проступку за ч. 1 ст. 190 КК України минуло більше чотирьох років, а передбачених ст. 49 КК України обставин, перешкоджаючих застосуванню давності, в судовому засіданні не встановлено, обвинувачувана в судовому засіданні заявила, що вона не заперечує проти закриття стосовно неї кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, що і обумовлює висновок суду про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що клопотання обвинуваченої обґрунтоване та підлягає задоволенню.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законодавством підстав цивільний позов не розглядається.
За таких обставин суд вважає, що цивільний позов, заявлений прокурором про відшкодування матеріальної шкоди, підлягає залишенню без розгляду.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 судом не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 314, 371, 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0000025 від 21.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - закрити.
Цивільний позов, заявлений прокурором про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без розгляду.
На ухвалу сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) діб з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1