Справа № 127/2357/21
Провадження №11-кп/801/244/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000973 за апеляційною скаргою прокурора з доповненнями на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2021, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.03.2002 Вінницьким районним судим Вінницької області за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України до 6 років позбавлення волі; 15.05.2003 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнений 17.10.2009 умовно - достроково з невідбутим строком покарання 3 роки 3 дні; 15.10.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 - ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 12 років позбавлення волі. Звільнений 09.09.2020 по відбуттю строку покарання,

- за ч. 2 ст. 152 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Вирішено долю процесуальних витрат та речових доказів.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_8 07.12.2020 близько 05 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку № 39 по проспекту Космонавтів в місті Вінниці, помітив раніше не знайому йому ОСОБА_9 та в цей час у нього виник злочинний умисел на її зґвалтування.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення зґвалтування ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи повторно, почав переслідувати останню вздовж будинку АДРЕСА_2 , після чого, наздогнавши потерпілу ОСОБА_10 , обхопив її лівою рукою за шию, словесно погрожуючи, із застосування сили, відвів ОСОБА_10 проти її волі у вуличку між будинками № 39 та АДРЕСА_2 , де, не відпускаючи руку з її шиї, завів у куток, що знаходиться між балконом та тильною стороною будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, зґвалтував потерпілу після чого зник з місця злочину у невідомому напрямку.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Прокурор, в своїй апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2021 щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також не застосування судом закону, який підлягає застосуванню. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі та застосувати ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем відбування покарання. У решті вирок залишити без змін.
На думку прокурора, Судом не враховано що ОСОБА_8 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та засуджувався до реальної міри покарання.
Таким чином, ОСОБА_8 у сукупності більше 18 років відбував реальну міру покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став та майже одразу після звільнення з місць відбування покарання вчинив аналогічний злочин, тому слід призначити суворіше покарання.
Крім того, ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем його подальшого перебування, однак, судом першої інстанції при винесені рішення, не враховано зазначені обставини, та при призначенні засудженому ОСОБА_8 покарання одночасно не застосовано примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката, які не заперечували проти часткового задоволення апеляційної скарги прокурора з доповненнями, а саме щодо застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем відбування покарання, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.
Мотиви Суду.
Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора, про невідповідність призначеного покарання обвинуваченому через його м`якість, оскільки ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Однак ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 152 КК України згвалтування вчинене повторно особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статтями 153-155 цього Кодексу, що є кваліфікуючою ознакою злочину за що передбачено відповідне покарання санкцією ч.2 цієї статті.

Частиною 4 ст. 67 КК України передбачено, що якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно ст. 65 КК України суд призначив покарання у межах, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема врахована позиція потерпілої, яка будь-яких претензій до ОСОБА_8 немає, їй відшкодована матеріальна шкода. Підстав для призначення покарання більш суворішого немає.

Відповідно до ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Статтею 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 03.06.2005
«Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визнано правильною практику судів, які, визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановляють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання одночасно застосовують примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
У ході судового розгляду стороною обвинувачення суду першої інстанції для дослідження було надано висновок судово-психіатричної експертизи №9
від 27.01.2021, згідно висновків якого, ОСОБА_8 підпадає під дію
ст. 20 КК України, оскільки виявлений у останнього психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді патологічного потягу до насильницьких дій міг істотно вплинути на його поведінку та діяльність в період інкримінованого йому діяння та позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем його подальшого перебування.
Однак, судом першої інстанції при винесені рішення, не враховано зазначені обставини, та при призначенні засудженому ОСОБА_8 покарання одночасно не застосовано примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання, а тому апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора з доповненнями задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2021 відносно ОСОБА_8 змінити.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України застосувати, щодо ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем відбування покарання.
В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_12