Справа № 442/6780/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1018/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької окружної прокуратури на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 75, п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноважениим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено домашній арешт за місцем постійного проживання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Скасовано заходи по забезпеченню кримінального провадження.

Цивільний позов Дрогобицької окружної прокуратури задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Львівської обласної ради 25563, 90 грн. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Дрогобицької міської ради 2895 грн. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 .

За вироком суду, обвинувачений 07.07.2021 о 22.20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання у кухонній кімнаті власної квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, вступив у словесну суперечку із пасинком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем кв. АДРЕСА_3 , під час якого у нього виник умисел, направлений на завдання останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, передбачаючи реальну можливість суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання потерпілим тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 схопив зі столу кухонний ніж та підійшовши впритул до ОСОБА_9 , діючи умисно, наніс йому один удар ножем в ділянку грудної клітки справа, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення грудної клітки справа, яке ускладнилось правобічним генопневмотораксом (наявність крові та повітря у правій плевральній порожнині), яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент його заподіяння.

Не погоджуючись із даним вироком суду, прокурор Дрогобицької окружної прокуратури подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати обвинувальний вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України в частині звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, неправильним застосуванням вимог кримінального законодавства, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України останньому у виді 5 років позбавлення волі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи вирок про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.. 75 КК України, належним чином не обґрунтував та не прийняв без урахування тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та даних про його особу, що не сприяє меті покарання та є недостатнім для його виправлення і запобігання новим злочинам.

Посилається на вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вважає, що суд залишив поза увагою спосіб вчинення злочину та безпідставно врахував як пом`якшуючі обставини, як щире каяття, активне сприяння особи в розкритті злочину.

Окрім визнання своєї провини обвинувачений не вжив жодних дій, які б свідчили, що він якимось чином бажає виправити ситуацію, що склалася, в поведінці та в його діях не встановлено ознак активного сприяння розкриттю злочину у вигляді наданні органу досудового слідства допомоги в установленні невідомих обставин справи, не видано знарядь і засобів вчинення злочину.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, однак суд першої інстанції звільнив його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішення суду в частині задоволення цивільного позову про стягнення з обвинуваченого 25563,90 грн. та 2895 грн. на користь Львівської обласної ради та Дрогобицької міської ради Львівської області відповідає нормам матеріального та процесуального права і апелянтом в цій частині не оскаржується.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано по ч.1 ст. 121 КК України.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_10 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Дискреційні повноваження суду визнаються Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, належним чином мотивував своє рішення про застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_6 , в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, та врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини та характер його вчинення, щире каяття, вибачення та примирення з потерпілим, думку потерпілого ОСОБА_9 , який просить не позбавляти волі обвинуваченого, оскільки той являється його вітчимом, і з яким він та його матір проживають разом, та претензій до обвинувачення не має.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та дають можливість застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Колегія суддів не погоджується із доводами прокурора в апеляції, що суд не обґрунтував та не прийняв без урахування тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та даних про його особу, що не сприяє меті покарання та є недостатнім для його виправлення і запобігання новим злочинам.

Так, суд першої інстанції при обранні виду і розміру покарання обвинуваченому правильно врахував вік обвинуваченого, щиросердечне каяття, що злочин вчинено в колі сім`ї, позитивну характеристику, активне сприяння у вчиненні злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілого до обвинуваченого та їх примирення, що вказує на обставини, які пом`якшують покарання.

Призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, висновок суду про можливість застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, а доводи прокурора в апеляції про незаконність застосування судом ст.75 КК України є безпідставними.

Відтак, вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим і мотивованим, а апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого покарання необґрунтованою, а вирок суду першої інстанції таким, що не підлягає зміні чи скасуванню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, в тому числі і тих про які зазначив прокурор в своїй апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4