Єдиний унікальний номер 205/3890/20
У Х В А Л А

30 серпня 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001058 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло в нічний час доби, оскільки на день розгляду даного клопотання ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, а за вказаною у клопотанні адресою проживає родичка обвинуваченого, яка погодилась на проживання ОСОБА_3 в її трикімнатній квартирі.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо зміни запобіжного заходу.

Крім того, в судовому засіданні гр. ОСОБА_6 надала пояснення суду з приводу того, що вона є дальньою родичкою обвинуваченого та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , разом з двома неповнолітніми дітьми і згодна на проживання в неї ОСОБА_3 , а також, що їй зрозуміло в чому обвинувачується останній.

Суд, вислухавши доводи захисника, думку обвинуваченого, прокурора, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Виходячи із змісту ст.ст. 177, 183, 199 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та підтверджуватися відповідними доказами.

Так, встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 15 вересня 2022 року включно.

Суд звертає увагу, що запобіжний захід має на мету забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які, не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Також, суд бере до уваги, що дане кримінальне правопорушення було скоєно в період знаходження на розгляді в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, тому існує ризик продовження скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються.

Крім того, враховує підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності.

Отже, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд враховуючи вищезазначене, відповідно до ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, і необхідним та достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам, є лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також суд ставиться критично стосовно адреси, по якій просить в своєму клопотанні адвокат визначити місце проживання обвинуваченого на випадок заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки суду не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно, щоб встановити власника квартири та з`ясувати його думку, не надані докази в підтвердження родинних стосунків гр. ОСОБА_6 з обвинуваченим. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, в вказаній квартирі проживають двоє неповнолітніх дітей, та на думку суду, проживання обвинуваченого в цій квартирі може негативно вплинути на розвиток та психічний стан дітей.

Крім того, на даний час, у зв`язку із тим, що в Україні діє воєнний стан, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, а навпаки з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, оскільки військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Отже, враховуючи наявність ризиків вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини визначені ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.110, 177, 331, 369, 371 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу відмовити.

Повний текс ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження 02.09.2022 року о 14.00 год.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, які можуть бути оскаржені.
Суддя ОСОБА_1