Номер провадження: 11-сс/813/886/22
Справа № 495/3898/22 1-кс/495/1149/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.06.2022 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України у кримінальному провадженні №0000651від 16.06.2022 року,

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.06.2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.
Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, оскільки ризики, заявлені прокурором нічим не підтверджені.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, а тому, за згодою учасників провадження, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання без участі прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000651 від 16.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
17.06.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних підстав.
Так, згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що 16 червня 2022 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , в ході виниклого умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих спонукань, рухаючись по АДРЕСА_2 , помітив припаркований біля воріт вказаного домоволодіння транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2106», бежевого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 та номером шасі (кузова, рами) « НОМЕР_2 », який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 та перебуває у фактичні власності ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_7 , підійшовши до автомобілю марки «ВАЗ 2106», бежевого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , відкривши не зачинені двері, сів за кермо, завів двигун за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, таємно умисно, незаконно, шляхом вільного доступу вилучив, тим самим незаконно заволодів ним, де в подальшому доїхав з вказаного місця до будинку АДРЕСА_2 , де вчинив дорожньо-транспорту пригоду, яка виразилась у перекиданні автомобілю та таким чином розпорядився викраденим транспортним засобом на власний розсуд..
16.06.2022 року ОСОБА_7 затримано згідно зі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколами огляду місця події, показаннями потерпілого, показаннями свідків, та іншими матеріалами долученими до клопотання.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, офіційно ніде не працевлаштований, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.
Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого стосовно існування ризиків що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суспільно-небезпечним характером такого кримінального правопорушення.
Також апеляційний суд погоджується з тим, що доведений ризик, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані на стадії досудового розслідування, однак можуть під незаконним впливом підозрюваного змінити свої покази під час судового розгляду.
Крім того, апеляційний суд вважає доведеним існування ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, який обумовлений тим, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку.
Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_7 постійного місця проживання, однак, з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, особу підозрюваного, який не працевлаштований, офіційних джерел доходу не має, на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, на переконання апеляційного суду, вказана обставина не є настільки впливовою на поведінку підозрюваного, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Так, відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя вірно визначив підозрюваному ОСОБА_7 заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі, здатному забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з урахуванням інкримінованого йому злочину та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що саме такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні та належним чином мотивував своє рішення про визначення розміру застави в межах розміру, передбаченого п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України.

В ході розгляду апеляційних скарг обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, є перешкодою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, скоєння іншого кримінального правопорушення, ризиків незаконного впливу на свідків, а також особу підозрюваного, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.06.2022 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України у кримінальному провадженні №0000651від 16.06.2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4