ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001592 від 23 квітня 2020 року, обвинуваченому
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Полтави від 15 липня 2022 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , залишено без змін у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», продовжено строк дії запобіжного заходу до 12 вересня 2022 року. Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в раніше визначеному судом розмірі - 4 000 000 (чотири мільйони) грн. Визначено, що у разі внесення застави звільнити ОСОБА_7 з покладенням відповідних обов`язків на останнього.

Мотивуючи рішення, суд перевірив обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою і встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати цей запобіжний захід.
Визначена застава, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури №1 м. Харкова ОСОБА_8 відносно обвинуваченого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є необґрунтованим та незаконним.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що, підозра є необґрунтованою, ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені, та судом не обґрунтовано чому неможливо обрати більш м`який запобіжний захід. Крім того, розмір застави є непомірною сумою для обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України (далі - КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001592 від 23 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст.190 КК України.
Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 діб із визначенням застави у розмірі 4 000 000 грн.
15 липня 2022 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2022 року клопотання прокурора задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей177,183,197, 199 та 331 КПК України.
Так, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, що обґрунтовується можливістю призначення покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі на тривалий термін, що може викликати загрозу його втечі та узгоджується з правовою позицією в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».
Крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на потерпілу, ОСОБА_9 .
За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутих обвинувачень та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а обвинуваченим та його захисниками доводів які б переконали у зворотному.
Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії РФ, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.
На доводи адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд наголошує, що колегія суддів на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.
Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2022 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4