У Х В А Л А
іменем України

13 червня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника органу пробації - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання заступника начальника Чугуївського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_6 про направлення засудженого до обмеження волі ОСОБА_5 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі,

у с т а н о в и в :

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 23.09.2021, зміненим ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 13.01.2022, ОСОБА_5 засуджений за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України, із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України, до обмеження волі на строк 3 роки.

26.05.2022 заступник начальника Чугуївського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_6 звернулася з поданням про вирішення питання про направлення засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, оскільки засуджений самостійно до виправленого центру для відбування покарання не прибув.

На обґрунтування клопотання зазначила, що 22.02.2022 засудженому ОСОБА_5 було роз`яснено порядок направлення до місця відбуття покарання, а також відповідальність за неприбуття до виправного центру. У зв`язку з військовою агресією РФ засуджений ОСОБА_5 не з`явився до ДУ "Хролівський ВЦ (№140)". 11.05.2022 засудженому ОСОБА_5 було додатково вручено припис та надані оновлені роз`яснення щодо виправних центрів, до яких під час воєнної агресії на території України направляються засуджені до покарання у виді обмеження волі.

Водночас, відповідно до повідомлення ДУ "Хролівський ВЦ (№140)" від 26.05.2022 засуджений ОСОБА_5 не з`явився до виправного центру, що стало підставою для звернення з цим поданням.

Під час судового розгляду подання засуджений ОСОБА_5 заперечував обставини викладені в поданні, пояснив, що у лютому 2022 року їздив до виправного центру для того, щоб почати відбувати покарання, проте йому відмовили у прийнятті на облік, тоді ніч він провів біля установи виконання покарань, а наступного дня поїхав додому. Вдруге після отримання припису для прибуття до виправного центру він не поїхав, оскільки не мав грошей, а також наголошував на відсутності транспортного сполучення між місцем його проживання і виправним центру. На цей час він готовий самостійно прибути до виправного центру для відбуття призначеного покарання.

Представник Чугуївського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала подання з підстав, викладених у ньому. Водночас, підтвердила обставини повідомлені в судовому засудженим ОСОБА_5 , зазначила, що з невідомих причин останнього не прийняли у виправному центрі. Доказів на підтвердження ухилення засудженого ОСОБА_5 від прибуття до виправного центру не надала.

Прокурор ОСОБА_3 вважав подання органу пробації таким, що підлягає задоволенню.

Дослідивши подання та додані до нього документи, вислухавши учасників судового розгляду подання, суд дійшов наступного:

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Згідно статті 56 Кримінально-виконавчого кодексу України особи, засуджені до обмеження волі, відбувають покарання у виправних центрах, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до їх місця проживання до засудження.

Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані сприяти адміністрації виправних центрів у трудовому і побутовому влаштуванні засуджених.

Управління (відділи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві та Київській області за погодженням з органами місцевого самоврядування визначають межі виправних центрів.

Відповідно до статті 57 Кримінально-виконавчого кодексу України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

З урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Засуджені, яким обмеження волі призначено відповідно до статей 82 і 389 Кримінального кодексу України, направляються виправною колонією чи уповноваженим органом з питань пробації до місця відбування покарання у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

У разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису.

Ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення припису персоналом уповноваженого органу з питань пробації та підтверджуються документально.

У разі неприбуття засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання та в разі, якщо його місцезнаходження невідоме, уповноважений орган з питань пробації надсилає органам Національної поліції подання про оголошення його в розшук та подання до суду для вирішення питання направлення засудженого до місця відбування покарання в порядку, установленому для засуджених до позбавлення волі. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Допускається переведення засудженого для подальшого відбування покарання з одного виправного центру до іншого для розміщення засудженого за місцем проживання його близьких родичів за наявності поважних причин, що перешкоджають подальшому перебуванню засудженого в цьому виправному центрі.

Переведення засудженого для подальшого відбування покарання з одного виправного центру до іншого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, за поданням адміністрації виправного центру, погодженим з начальником відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, та спостережною комісією.

Статтею 87 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Протягом цього строку засуджений має право на короткострокове побачення з близькими родичами. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відповідно до подання, засуджений ОСОБА_5 двічі допустив невиїзд до місця відбування покарання після отримання припису - 22.02.2022 та 15.05.2022, в останнє до дільниці ДУ "Хролівський виправний центр (№140)" при Крюківській виправній колонії (№29) ,що підтверджується корінцями приписів, а також листами ДУ "Крюківська виправна колонія (№29)" №15/05/1014/Дв від 26.05.2022 (а. п. 107, 110, 111).

Проте, під час судового розгляду засуджений ОСОБА_5 спростував обставини викладені в поданні, повідомив суду, що після отримання припису 22.02.2022 виїхав до виправного центру, але йому відмовили у постановці на облік у центрі. 11.05.2022 після отримання припису він наголосив на відсутності коштів та транспортного сполучення до місця відбування покарання, за рахунок держави його не було направлено до дільниці ДУ "Хролівський виправний центр (№140)" при Крюківській виправній колонії (№29).

Представник органу пробації під час судового розгляду не спростувала обставини повідомлені засудженим ОСОБА_5 , інших доказів або обставин, що вказували б на ухилення засудженого від відбування покарання не надала.

Отже, відсутні достатні підстави вважати, що засуджений мав намір ухилення від прибуття до місця відбування покарання самостійно.

З урахуванням викладеного, подання заступника начальника Чугуївського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_6 про направлення засудженого до обмеження волі ОСОБА_5 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 58, 87 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктом 14 частини 1 статті 537, статтею 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні подання заступника начальника Чугуївського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_6 про направлення засудженого до обмеження волі ОСОБА_5 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1