Справа № 755/5107/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях судового засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005806 від 21.11.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 21.11.2020 приблизно о 05 год. 05 хв., ОСОБА_7 зайшов до багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 подзвонив у двері квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, де проживав ОСОБА_5 . Коли останній відкрив двері, ОСОБА_8 пройшовши разом із потерпілим на кухню та наніс ОСОБА_5 один удар (тичком) в область грудної клітини ножем, який приніс із собою та раніше заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень.

Внаслідок отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_5 був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (м. Київ, вул. Братиславська, 3) із діагнозом: «Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа. Гемопневматоракс справа. Різані рани четвертого та п`ятого пальця правої кисті».

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 виявлені такі тілесні ушкодження:

а) проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа (2,5х1,5 см) в 2 міжребір`ї по середньо-паховій лінії з права від якої відходить рановий канал, направлений з верху до низу, справа-наліво та в 3 міжребір`ї проникає в плевральну порожнину, де ушкоджує край вісцеральної плеври верхівки легені, з явищами пневмогематораксу (наявність в плевральній порожнині повітря та до 50 мл. рідкої крові);

б) різані рани передній поверхні середніх фаланг 4-5 пальців правої кисті (довжиною 1,5х0,5 см.). За ступенем тяжкості тілесне ушкодження, вказане у п. а) даних Підсумків, а саме проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно п. 2.1.3. й «Правил».

Таким чином, завдані ОСОБА_7 тілесні ушкодження ОСОБА_5 , а саме проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа, за ступенем тяжкості, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не визнав.

Зазначив, що до вчинення злочину був знайомим із ОСОБА_5 та дійсно о п`ятій годині ранку 21.11.2020 року він прийшов до нього додому, щоб з`ясувати що у нього трапилось із ОСОБА_9 . Показав, що потерпілий відчинив йому двері, вони привітались та пройшли в кухню де і виник конфлікт між ними. Зазначив, що не пам`ятає обставини заподіяння тілесних ушкоджень, ніж не приносив. Вказав, що потерпілий завдав йому ножових поранень, він втратив свідомість, коли отямився був весь у крові, ОСОБА_5 допоміг йому піднятись та вони вийшли з квартири. Як він наносив тілесні ушкодження потерпілому не пам`ятає але у вчиненому кається.

Допитаний у судовому засіданні 15 червня 2021 року потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що до нього зранку прийшов обвинувачений ОСОБА_7 , вони пройшли на кухню та ОСОБА_7 почав висловлювати йому невдоволення щодо його знайомого ОСОБА_9 , якого образив ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_7 наніс йому удар ножем, звідки він його взяв останній не звернув уваги. Після цього, вони почали битись, потерпілий вихопив в обвинуваченого ніж, вони впали на холодильник, зникло світло. Через деякий час вони припинили бійку, у обвинуваченого була кров на голові. Сусідка викликала поліцію, приїхала швидка. У цей час ОСОБА_7 вже пішов додому.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що вона напередодні прийшла із ОСОБА_5 додому, щоб подивитись квартиру та у подальшому зняти кімнату, залишилась з ночівлею. Вона прокинулась від сильного стуку у двері. ОСОБА_5 відчинив двері та чолові, який прийшов, одразу пройшов у кухню. А потім вона досить чітко почула як ОСОБА_11 каже: «не треба, не треба! ОСОБА_12 , він взяв ніж, він мене ударив викликай поліцію». Після цього вона схопила кросівки, вибігла у підїзд, стукала у двері та кричала про ножове поранення, та вибігши на вулицю сховалась. Через деякий час вибіг той нападник, озирнувся по сторонам та побіг.

На запитання захисника адвоката ОСОБА_6 повідомила, що добре чула голос ОСОБА_5 та інший голос, який казав «ти такого-то пам`ятаєш, це тобі за нього». Прізвище згадати не змогла.

Допитана у судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту, свідок ОСОБА_13 показала суду, що вже понад 8 років вона проживає однією родиною із обвинуваченим ОСОБА_7 , покази у відповідності до ст. 63 Конституції України бажала давати. Зокрема, зазначила, що напередодні вони із ОСОБА_7 легли спати як зазвичай, потім вона почула, що чоловік стукає у вікно, вона відкрила, він був весь у крові та вона викликала швидку та він був госпіталізований, обшук був проведений у її присутності.

Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21 листопада 2020 року, складеного слідчим Дніпровського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_14 , в присутності понятих та ОСОБА_15 було оглянуто квартиру АДРЕСА_5 , під час якого виявлено плями бурого кольору, мобільний телефон, два кухонні ножі , які вилучено та здійснено змиви (т. 1 а.с. 69-70) та під`їзд цього будинку, під час якого було виявлено сліди речовини бурого кольору та вилучено змиви (т.1 а.с. 73-74) ;

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21 листопада 2020 року, складеного слідчим Дніпровського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_16 , в присутності понятих було оглянуто під`їзд АДРЕСА_6 , під час якого було виявлено сліди речовини бурого кольору та вилучено змиви (т. 1 а.с. 71-72);

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21 листопада 2020 року, складеного слідчим Дніпровського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_17 , в присутності понятих було оглянуто квартиру АДРЕСА_5 , під час якого у кухні виявлено розкладний металевий ніж, який у подальшому вилучено (т. 1 а.с. 75-78);

Відповідно до протоколу обшуку від 21 листопада 2020 року, який проводився слідчим Дніпровського УПГУНП в м. Києві ОСОБА_16 , в присутності понятих, спеціаліста та ОСОБА_13 в квартирі АДРЕСА_7 з 15:02 до 15:09, за місцем проживання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено речі (куртку, светр, штани та шапку) (т. 1 а.с. 81-87, 152).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01 лютого 2021 року за участі потерпілого ОСОБА_5 з залученням статиста ОСОБА_18 у присутності понятих, із застосуванням технічних засобів фіксації на відеокамеру «Panasonic», потерпілий на місці детально показав та розказав щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема повідомив, що наглядно знайомий йому ОСОБА_7 прийшов з ножем та коли вони пройшли у кухню наніс йому удар ножем в область грудної клітини та на місці показав як це відбувалось. Відео зі слідчим експериментом було переглянуто у судовому засіданні (а.с. 88-90).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 16 лютого 2021 року за участі підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , останній в присутності свого захисника, понятих, статиста із застосуванням технічних засобів фіксації на відеокамеру «Panasonic», на місці показав та розказав щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, про конфлікт, який відбувся між ним та потерпілим. Відео зі слідчим експериментом було переглянуто у судовому засіданні (а.с. 91-94).
Відповідно до Висновку експерта № 081-10-2021 від 01.03.2021 року, кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто його крові властивий антиген Н.

Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н.

На наданих на дослідження речових доказах - спортивних штанах (об.№№1-11) та шапці (об.№№12-14), вилучених за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові по системі АВО в об.№№1,3,5,6,10 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А, та виявлений антиген Н, в об. №№2,4,7,8,9,11 виявлені антигени В і Н.

Таким чином, кров в слідах об`єктів №№1-11 може походити від гр. ОСОБА_7 , але не виключається можливість домішки в даних слідах крові гр. ОСОБА_5 .

В об. №№12-14, антигени А,В,Н не виявлені, групова належність не встановлена (т. 1 а.с. 95-100).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-89-2021 у ОСОБА_5 виявлені такі тілесні ушкодження:

а) проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа (2,5х1,5 см) в 2 міжребір`ї по середньо-паховій лінії з права від якої відходить рановий канал, направлений з верху до низу, з права-наліво та в 3 міжребір`ї проникає в плевральну порожнину, де ушкоджує край вісцеральної плеври верхівки легені, з явищами пневмогематораксу (наявність в плевральній порожнині повітря та до 50 мл. рідкої крові);

б) різані рани передній поверхні середніх фаланг 4-5 пальців правої кисті (довжиною 1,5х0,5 см.).

Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи, у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок двократної травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, могли утворитися в термін вказаний у Постанові, тобто 21.11.2020, та за обставин, вказаних в описовій частині даної Постанови.

Враховуючи вищезазначене, за ступенем тяжкості тілесне ушкодження, вказане у п. а) даних Підсумків, а саме проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно п. 2.1.3. й «Правил».

Відновлення анатомічної цілісності та функції травмованих ділянок по місцю утворення ран будь-якої етіології спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу, тобто, власно цей строк відображає тривалість розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. За таких обставин, є підстави стверджувати, що вказані у п. б) даних Підсумків тілесні ушкодження, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що СПРИЧИНИЛО короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (т. 1 а.с. 101-106).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-88-2021 у ОСОБА_7 виявлені такі тілесні ушкодження:

-закрита черепно-лицева травма у вигляді струсу головного мозку, багатоуламкового перелому лобного відростка на рівні верхньолатеральних відділів стінки правої орбіти зі зміщенням кісткових уламків екстраканально в порожнину орбіти, численних гематом м`яких тканин голови, обличчя (повік обох очей, більше справа), субкон`юнктивального крововиливу правого ока;
-різані рани в лобній, скроневій та тім`яній ділянках, в ділянці правої кисті (встановити конкретну їх кількість за наявною медичною документацією не є можливим).
Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони: різані рани - травмуючою дією гострого предмета, що має ріжучі властивості, інші ушкодження - травмуючою дією тупого(их) предмета(тів), характерні особливості травмуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, могли утворитись в указаний термін.
Морфологічні властивості виявленого перелому - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаної кістки так і відновлення її функції буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказана закрита черепно-лицева травма відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. «Правил» (т. 1 а.с. 107-113).
Про порушення вимог ст. 104-106, 223 КПК України сторони кримінального провадження не повідомляли.
Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 26 КПК) сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК. Суди у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи належність та допустимість доказів, досліджених в судовому засіданні, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом.
Мотивом вчинення злочину стали неприязні відносини до потерпілого, оскільки на переконання обвинуваченого потерпілий образив його знайомого ОСОБА_9 , що було підтверджено у судовому засіданні і потерпілим, і обвинуваченим.
Так, до показів обвинуваченого ОСОБА_7 які він давав у судовому засіданні, що потерпілий першим розпочав бійку, обставини якої він детально не пам`ятає через ЗЧМТ, суд ставиться критично, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами у своїй сукупності.
У судовому засіданні встановлено, що о п`ятій ранку обвинувачений ОСОБА_7 прийшов до квартири потерпілого з приводу свого знайомого, якого нібито то вдарив потерпілий та пройшовши на кухню вдарив останнього ножем у груди, після чого потерпілий намагався забрати у нього ніж про що свідчать різані рани по передній поверхні середніх фаланг 4-5 пальців правої кисті.
Свідок ОСОБА_10 також у судовому засіданні показала, що прокинулась від сильного стуку у двері у п`ятій ранку, а потім чула як потерпілий кричав з кухні, щоб вона викликала поліцію, бо потерпілий зазнав удару ножем від чоловіка який прийшов до нього в квартиру.
Під час слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_5 , останній вказував, що коли він відчинив двері ОСОБА_7 , той тримав в руках ніж, пройшов у кухню та майже одразу наніс йому удар цим ножем у груди.
Згідно актового запису про смерть №1995 від 28 вересня 2021 року, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 32 року, причина смерті падіння з висоти (т. 1 а.с. 167).
Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК.
За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.
Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 цього Кодексу. Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.
Таким чином, у цьому випадку відсутні підстави для ототожнення показань потерпілого та протоколу слідчого експерименту, які є окремими процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК.
Наявність умислу завдати тяжке тілесне ушкодження потерпілому за результатами судового розгляду доведено, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, їх стосунки.
В свою чергу, наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості цих висновків суду не спростовує.
Отже, за наведених вище обставин не знайшло підтвердження наявність в діях потерпілого акту суспільно небезпечного посягання на життя обвинуваченого. При цьому дії обвинуваченого не можуть бути визнані відповідними захисту від небезпечності посягання, оскільки не були спрямовані на відвернення нападу та захисту, а були обумовленні бажанням спричинити шкоду потерпілому.
Щодо механізму заподіяння тілесного ушкодження, то покази обвинуваченого, потерпілого та свідка є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо нанесення саме одного удару в область грудної клітини ножем.
Більш того, вони цілком кореспондуються із дослідженими вище доказами, в тому числі висновком експертизи.
Отже, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, згідно ст. 66, 67 КК України, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Зокрема, рецидив злочинів відсутній, оскільки як встановлено судом, ОСОБА_7 було засуджено 14 травня 2012 року Первомайським районним судом Харківської обл. за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці та відповідно до довідки про звільнення серії ХАР 02477 від 28 жовтня 2014 було звільнено умовно-достроково на 1 рік 03 місяці 13 днів на підставі ст. 81 КК України (т. 1 а.с. 136).
Відповідно до пункту 8) частини 1 ст. 89 КК України, особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення є такими, що не мають судимості.
Відповідно до ч.3 ст. 90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового), а отже ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, має місце проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, його соціальні зв`язки, позицію прокурора та потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Отже, враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах, установлених санкцією ст. 121 ч. 1 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі.
Суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин проти особи, об`єктом посягання якого є здоров`я людини, яке відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, серед інших визнано найвищою соціальною цінністю та приймає до уваги характер і спосіб скоєного кримінального правопорушення, а тому підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

При цьому, суд не враховує досудову доповідь органу пробації про високий ризик вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та неможливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі, оскільки у ній враховані попередні судимості, не враховано соціальне оточення та мотивація до зміни способу життя. Крім того, досудова доповідь уповноваженого органу з питань пробації має рекомендаційний характер, а її висновки не є обов`язковими під час визначення покарання.

Щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слід зазначити, що ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду справи у суді, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався. Підстав для його обрання при ухваленні вироку суд не вбачає.
Підстав стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експерта у відповідності до ст. 124 КПК України, суд не вбачає, оскільки вони документально не підтверджені.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання особи після вступу вироку в законну силу.
Речові докази:
-куртку, светр, спортивні штани, шапку, мобільний телефон «Мейзу» (квитанція 016586) повернути ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 118-119, 125);

-розкладний металевий ніж, два ножи, змиви речовин бурого кольору -знищити (т. 1 а.с. 118, 119, 125, -131);

-DVD-R диски зберігати при матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.с. 120-123).

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_19