Справа № 204/3925/22
Провадження № 1-кс/204/992/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СВ Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000056 від 23.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого в ОВС СВ Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000056 від 23.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000056, внесеному до ЄРДР 23.04.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.
Дії ОСОБА_5 , які виразились у вчиненні дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, а саме надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану, тобто у державній зраді, а також у незаконному придбанні, носінні, та зберіганні вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу кваліфікуються за ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 263 КК України.
Також, у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження отримано інформацію, що у власності ОСОБА_5 наявне нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до відомостей щодо права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.06.2022, вищезазначений об`єкт нерухомого майна належить ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу ВЕР № 733743 від 18.06.2007.
Враховуючи викладені вище обставини, в органу досудового розслідування наявні обґрунтовані підстави вважати, що вищезазначений об`єкт нерухомого майна може бути набутим кримінально протиправним шляхом вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, а саме надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Крім того, відповідно до положень статті 96-1 КК України до фізичних осіб судом може бути застосований такий захід кримінально-правового характеру, конфіскація майна.
Крім того, ОСОБА_5 є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 111 КК України, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Враховуючи викладене, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна та просить розглянути клопотання згідно ч.2 ст.172 КПК України.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Вважаю за можливе розглянути клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Вивчивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно зі ст. 4 Конвенції Ради Європи «Про відмивання, виявлення, вилучення і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму» (ратифіковану Законом України N 2698-VI від 17.11.2010) - «слідчі і тимчасові заходи» - Кожна Сторона зобов`язана вжити такі заходи, які можуть знадобитися для можливості її здатності швидко визначити, виявити, заблокувати або заарештувати майно, яке підлягає конфіскації для того, щоб, зокрема, сприяти здійсненню конфіскації надалі.
Згідно зі ст. 5 даної Конвенції, держава Україна зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації також до:
a) майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи;
b) майна, отриманого із законних джерел, якщо до нього було повністю або частково приєднані доходи, отримані злочинним шляхом;
c) прибутку або інших вигод, отриманих від доходів, від майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи, отримані злочинним шляхом, або від майна, до якого залучені доходи, отримані злочинним шляхом.
За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В судовому засіданні встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , перебуває у власності громадянина України ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. Санкція ч.2 ст.111 КК України передбачає обов`язковий вид додаткового покарання-конфіскацію майна.
Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.3 ч.2 ст.170 КПК України конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого та прокурора, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000056 від 23.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати посадових осіб Державного підприємства «Національні інформаційні системи» чи інших уповноважених посадових осіб державних органів влади чи місцевого самоврядування внести відповідні дані щодо зміни правового статусу арештованого майна, а також надати інформацію (витяг) щодо внесення вказаних відомостей.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1