Провадження № 1-кс/686/7223/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000028,

встановив:

11.08.2022 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на: мобільний телефон марки «іРhопе 12 РКО МАХ», імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім- картою № НОМЕР_3 , міжнародне свідоцтво про вакцинацію на ім`я ОСОБА_3 , виконане на аркуші паперу білого кольору, міжнародне свідоцтво про вакцинацію на ім`я ОСОБА_3 , виконане на аркуші паперу жовтого кольору, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 20.01.2020 на ім`я ОСОБА_3 , медичну довідку на ім`я ОСОБА_3 від 07.07.2022, із забороною права користування, розпорядження та відчуження.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, в зв`язку з наступним.

17.01.2022 ГУНП в Хмельницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028, попередня правова кваліфікація ч. 5 ст. 361, ч. З ст. 332, ч.З ст. 358 КК України.

З матеріалів клопотання убачається, що «09.08.2022, в смт. Сатанів, Хмельницького району, в період часу з 13 год. 37 хв. до 17 год. 18 хв., на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук автомобіля «Mercedes-Benz 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якого затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. З КК України.

Під час проведення обшуку автомобіля, в гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучено .мобільний телефон марки «іРhопе 12 РКО МАХ», імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім- картою № НОМЕР_3 який поміщено в сейф пакет №РР85001991 та міжнародне свідоцтво про вакцинацію на ім`я ОСОБА_3 , виконане на аркуші паперу білого кольору, міжнародне свідоцтво про вакцинацію на ім`я ОСОБА_3 , виконане на аркуші паперу жовтого кольору, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 20.01.2020 на ім`я ОСОБА_3 , медичну довідку на ім`я ОСОБА_3 від 07.07.2022, які поміщено в сейф пакет №РР85001988.

09.08.2022 згідно ст.ст. 98, 100 КПК України, вказаний мобільний телефон та документи визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, так як вони відіграють важливе значення для подальшого розслідування кримінального провадження, зокрема мобільний телефон містить у собі інформацію, щодо протиправної діяльності, а саме листування та телефонні з`єднання з особами, які організували незаконне переправлення осіб через Державний кордон України, а вилученні документи містять ознаки підробки та могли використовуватися як підстава згідно законодавства України для виїзду за кордон особам чоловічої статі віком від 18 до 60 років».

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В даному випадку клопотання прокурора не містить жодних доводів щодо необхідності накладення арешту на вказані у клопотанні речі.

Так, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 29.07.2022 було надано дозвіл на проведення обшуку у транспортному засобі «MERCEDES-BENZ 313 CD1», білого кольору д.н.з НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення і вилучення грошових коштів, ідентифікованих органом досудового розслідування як неправомірна вигода, мобільних терміналів, сім-карток операторів мобільного зв`язку, комп`ютерної техніки, банківських карток, номери рахунків яких використовувалися для перерахування коштів у якості неправомірної вигоди, документів про банківські рахунки та операції, квитанцій, чеків, журналів, блокнотів, чорнових записів, що містять інформацію про несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем та незаконне переправлення осіб через державний кордон України, печаток, штампів, у тому числі медичних працівників, які містять ознаки підробки та використовувалися для втручання в роботу автоматизованих систем та незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Разом з тим, у ході обшуку вказаного автомобіля були вилучені мобільний телефон ОСОБА_3 та документи, видані на його ім`я.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні не зазначено підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження саме щодо вказаного майна, не вказано доказом яких саме фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є перелічені вище речі у кримінальному провадженні, яке розслідується за підозрою ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000028 повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя