Справа № 373/331/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2022 року м. Переяслав
Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого - заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
28.03.2022 в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб з моменту затримання, а саме по 27.05.2022 включно. Клопотання погодженого прокурором Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального провадження та з метою запобігання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи підозру, висунуту ОСОБА_4 необґрунтованою, а ризики недоведеними. Просили застосувати менш суворий запобіжний захід, зокрема, у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Водночас, підозрюваний під час розгляду клопотання повідомив про застосування щодо нього насильства працівниками правоохоронного органу під час затримання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000090 від 26.03.2022 з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 296 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження 27.03.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Так, відповідно до повідомлення про підозру від 27.03.2022, слідчим СВ ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_4 про те, що він підозрюється у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України. Підозру оголошено ОСОБА_4 о 17:00 27.03.2022 в присутності захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу згідно з частиною 2 означеної статті є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; копією протоколу обшуку від 26.03.2022; копією постанови про визнання речових доказів та передачу на зберігання від 27.03.2022; копіями протоколів допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 26.03.2022; копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.03.2022; копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 26.03.2022; копію протоколу затримання особи від 26.03.2022; копію постанови про освідування особи та відібрання біологічних зразків від 26.03.2022.
В цьому контексті слід зазначити, що відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства від 30 серпня 1990 року, Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні, на об`єктивне переконання слідчого судді, сукупність доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину не є явно необґрунтованою, а тому твердження захисника про те, що підозра висунута штучно, не заслуговують на увагу.

Вирішення ж питання щодо достатності доказів для доведення вини у вчиненні злочину є прерогативою суду, на розгляд якого надійде обвинувальний акт, та не є предметом дослідження на даному етапі кримінального провадження.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч. 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст. 184 КПК України, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу повинно міститися не лише посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, а й виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Крім того, у клопотанні має бути зазначено обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як зазначив у своєму рішенні «Клішин проти України» Європейський суд з прав людини, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Висновки слідчого у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, викладені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.

Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.

При цьому слідчому слід мати на увазі, що обмеження мотивування клопотання про застосування запобіжного заходжу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як зазначив слідчий у своєму клопотанні, у даному кримінальному провадженні, на його думку, наявні ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих; продовжувати скоювати інші кримінальні правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

На думку слідчого цим ризикам може дієво запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, такі висновки слідчого є обґрунтованими не повною мірою.

Вважаючи, що у кримінальному провадженні наявний ризик ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчий мотивував свої висновки тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та відсутністю сталих соціальних зв`язків за місцем проживання.

Однак суд до вказаних тверджень слідчого відноситься критично, оскільки, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, небезпека того, що особа буде переховуватися від суду, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки переховування. Проте, про існування таких факторів слідчий не вказав.

Твердження слідчого про відсутність сталих соціальних зв`язків у підозрюваного за місцем проживання, не відповідають дійсності, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має стале місце проживання, за яким він також і зареєстрований, у будинку проживає разом з дружиною, сином, донькою, онучкою та зятем, в місті також проживають його вже старенькі батьки.
Посилання слідчого на те, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, також є необґрунтованими.
Наявність зазначеного ризику завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск на свідка, потерпілого і джерело такого доказу повинно бути безумовним.
В своєму рішенні «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Висновки ж слідчого щодо можливого впливу підозрюваного на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, залишились невмотивовані.
Обґрунтування ризику перешкоджання кримінальному провадженню ОСОБА_4 тією обставиною, що останній не визнає себе винуватим та відмовляється від надання показів, взагалі виявляє очевидну зневагу до принципу презумпції невинуватості й за жодної обставини не може слугувати правомірною підставою для позбавлення підозрюваного волі.
Таким чином, надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризику продовження вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень і такі підстави є недостатніми для позбавлення ОСОБА_4 волі.

У зв`язку із цим, слушними видаються доводи захисту про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, є достатнім більш м`який запобіжний захід.

При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений раніше несудимий в силу ст. 89 КК України, до кримінальної відповідальності притягувався за необережні злочини, негативних характеристик щодо нього слідчим не надано, зі слів, підозрюваний проживає разом із своєю родиною, потребує післяопераційного лікування у медичному закладі (ін`єкції), і ці твердження ні слідчим, ні прокурором не спростовано.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що дійсно здійснив один вистріл з рушниці з метою відігнати безхазяйних собак, спричиняти тілесні ушкодження будь-кому, а також порушувати громадський порядок мети не мав.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Отже, запропонований до застосування слідчим вид запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , є занадто обтяжливим та непропорційним доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
За таких обставин суд вважає, що у даному кримінальному провадженні, виходячи з його конкретних обставин, адекватним запобіжним заходом буде домашній арешт.
При цьому, обираючи вид обмежувального характеру такого запобіжного заходу як домашній арешт, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ст. 181 КПК України домашній арешт як запобіжний захід може реалізовуватися у двох формах: більш обтяжливій, яка полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, та менш обтяжливій - у вигляді заборони залишати житло у певний період доби.

Тому, зважаючи на те, що цілодобовий домашній арешт суттєво обмежує права людини не лише на вільне пересування, а і на працю, отримання медичної допомоги тощо, обираючи вид домашнього арешту, суд зобов`язаний приділити ретельну увагу ступеню доведених ризиків, меті, з якою обирається такий запобіжний захід, даним про особу обвинуваченого, його репутації та даних про попередню процесуальну поведінку.

Враховуючи викладені вище обставини, а також конкретні обставин кримінального провадження, запобіжним заходом, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого, тяжкості обвинувачення є домашній арешт на певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
З урахуванням викладеного, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Водночас, з огляду на заяву підозрюваного про застосування щодо нього насильства, враховуючи положення ч. 6 ст. 206 ККПК України, вважаю за необхідне забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного та доручити органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181,183, 314, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 у період доби з 18:00 год. до 08:00 год.

Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді протягом дії запобіжного заходу.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; заборонити у будь-якій формі спілкуватися зі свідками, потерпілими; не відлучатися за межі Бориспільського району без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Строк дії ухвали визначити до 27.05.2022 року.

ОСОБА_4 з-під варти звільнити в залі суду.

Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Доручити слідчому - заступнику начальника слідчого відділення ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та провести дослідження фактів, повідомлених підозрюваним про застосування щодо нього насильства під час затримання.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1