Провадження №1-кп/369/1382/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

під час розгляду кримінального провадження № 0000780 від 11.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз вироком від 13.08.2019 року Дарницького районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 190 КК України 5 (п`ять) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

встановив:

Києво-Святошиньким районний судом Київської області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в якому було обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 31.05.2022 року з альтернативною внесення застави у розмірі 356850 грн.

Разом з тим, 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку з вторгненням на території нашої держави російських військ.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно статті 12-2 цього Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

03.03.2022 року обвинувачений ОСОБА_6 через адміністрацію СІЗО подав заяву про зарахування його до лав збройних сил України з метою оборони захисту території України.

В судовому засіданні, яке відбулось 24.03.2022 року за участю прокурора та захисника на обговорення була поставлена заява обвинуваченого, проте розгляд заяви не відбувся за відсутності інформації щодо перебування ОСОБА_7 на військовому обліку.

У відповідності до ч. 6 ст. 615 КПК України з 31.03.2022 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на 2 (два) місці, тобто до 31.05.2022 року.

Відповідно до інформації, яку, в подальшому, надала прокурор, рядовий запасу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 23.03.2004 року ( АДРЕСА_3 ). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 23.03.2004 року видана довідка (замість військового квитка) № 1/343. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 15.11.2003 року зарахований в запас за ст. 18 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» по досягненню 25 років, в Збройних Силах України не служив, придатний до військової служби, ВОС 974256-А.

У відповідності до вимог ст. 616 КПК України 04.05.2022 року через свого захисника адвоката ОСОБА_9 обвинувачений подав клопотання прокурору про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки він бажає стати на захист Вітчизни.
Натомість прокурором до суду клопотання про скасування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації не подавалось ні прокурором ОСОБА_10 , яка брала участь у розгляді справи, ні прокурором ОСОБА_11 , який брав участь у судовому засіданні 25.05.2022 року.

При обговоренні вказаного питання прокурор ОСОБА_12 вважав виправданим перебування ОСОБА_6 під вартою, оскільки останній, будучи судимим за аналогічні діяння, не має стійких соціальних зв`язків, які б утримали його від вчинення нових кримінальних правопорушень.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_13 висловив спільну з потерпілим ОСОБА_14 позицію та наполягав, що обвинувачений повинен утримуватися під вартою, так як не визнає свою провину у висунутому обвинуваченні, схильний до вчинення злочинів, а тому існує ряд ризиків ухилення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, тому і потерпілий, і його представник категорично заперечують щодо зміни запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_15 вважав, що ризики, які б обґрунтовували доцільність перебування ОСОБА_7 в ДУ «Київський СІЗО» відсутні, тому звільнення обвинуваченого з-під варти для проходження військової служби є правильним рішенням в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_8 наполягав на своєї непричетності до шахрайства, в якому його обвинувачують, підтримав доводи захисника та просив дати йому можливість приєднатися до товаришів по військовій службі, щоб стати на захист Батьківщини.

За таких обставин, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, враховуючи доводи представника потерпілого, суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Дійсно ОСОБА_16 раніше перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований в запас, придатний до військової служби.
Проте, з наявних в матеріалах кримінального провадження документів, ОСОБА_7 висунуто обвинувачення в декількох кримінальних правопорушеннях за ст. 190 КК України, два з яких перебувають на розгляді в судах міста Києва, інші в слідчих управліннях Нацполіції.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
В силу частини 3 статті 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку застосування такого запобіжного заходу.

Тому, при розгляді питання обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу суд приходить до висновку, що ризик продовження ОСОБА_17 своєї протиправної діяльності у випадку звільнення з-під варти, переважає над його бажанням стати на захист Вітчизни, тому продовжує строк тримання ОСОБА_6 під вартою в ДУ «Київський СІЗО» на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 25.05.2022 з альтернативою внесення застави в раніше визначеному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 331 КПК України, суд

постановив:

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, під вартою в ДУ «Київський СІЗО» на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 25 травня 2022 року, а саме до 23 липня 2022 року, з альтернативою внесення застави 150 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, що становить 356850 (триста п`ятдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят тисяч) грн.

Застава може бути внесена обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA0018661 в ДКСУ м. Києва, МФО 820172, .

Документ, що підтверджує внесення застави, надається Києво-Святошинському районному суду Київської області та адміністрації Київського СІЗО.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважається, що до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на ОСОБА_6 у випадку внесення застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з міста Києва та Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.

У разі внесення застави, встановити 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування іншого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду в частині продовження строку тримання під вартою протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, врешті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_18