Справа № 191/1461/22
Провадження № 1-кс/191/301/22
У Х В А Л А

іменем України

05 серпня 2022 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою до підозрюваного :

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Веселе Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

а також перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000411 від 13.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даному матеріалу, -

В С Т А Н О В И В :

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000411 від 13.07.2022 рокувідповідає вимогам ст. 184 КПК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_6 , маючи умисел на придбання та збут бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, з метою особистого збагачення, всупереч вимогам п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна»; «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, достовірно знаючи, що бойові припаси та вибухові речовини є предметами, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, 03.08.2022 домовився з ОСОБА_7 (змінені анкетні відомості), який діяв під контролем співробітників поліції, про збут останньому корпусів гранат Ф-1 та уніфікованих

запалів ручних гранат типу УЗРГМ, що відносяться до категорії бойових припасів, за грошові кошти у сумі 5 000 гривень.

На реалізацію цієї домовленості, ОСОБА_6 заздалегідь, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше ніж 03.08.2022 року, підшукав та придбав у невстановленого слідством джерела без передбаченого законом дозволу : корпус гранати Ф-1 з маркуваннями «136-76 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуваннями «40 254-48 Т-Н-Т», уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ з маркуванням «97-76 УЗРГМ 583» та уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ з маркуванням «146-78 УЗРГМ-2 583». Вказані 2 (два) корпуси ручних осколкових оборонних гранат Ф-1 та 2 (два) уніфіковані запали ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ, ОСОБА_6 у невстановлений слідством час та спосіб, але не пізніше ніж 03.08.2022, доставив та сховав у лісопосадці, що розташована на відстані близько 700 метрів від села Старолозуватка Синельниківського району Дніпропетровської області з метою їх подальшого збуту ОСОБА_7 (змінені анкетні відомості), який діяв під контролем співробітників поліції.

Після цього, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел направлений на збут вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, заздалегідь домовившись зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_8 , не розкриваючи при цьому своїх злочинних намірів останньому, на автомобілі «Toyota-CAMRY», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_8 , прибув до заздалегідь обумовленої АЗК «NEFTEK» №16, що розташована на автошляху М-18 (Харків-Сімферополь) в районі села Старолозуватка Синельниківського району Дніпропетровської області де приблизно після «16» год. «30» хв., 03.08.2022 року зустрів ОСОБА_7 (змінені анкетні відомості), який діяв під контролем співробітників поліції, та отримав від останнього грошові кошти в сумі 5000 гривень в якості оплати за придбання 2 (двох) корпусів ручних осколкових оборонних гранат Ф-1 та 2 (двох) уніфікованих запалів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ. Отримавши вказану суму грошових коштів від ОСОБА_7 (змінені анкетні відомості), який діяв під контролем співробітників поліції, ОСОБА_6 , за для завершення реалізації домовленості, провів останнього до зазначеного місця в лісопосадці, що розташована на відстані близько 700 метрів від села Старолозуватка Синельниківського району Дніпропетровської області, де знайшов заздалегідь заховані корпус гранати Ф-1 з маркуваннями «136-76 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуваннями «40 254-48 Т-Н-Т», уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ з маркуванням «97-76 УЗРГМ 583» та уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ з маркуванням «146-78 УЗРГМ-2 583», які передав у руки ОСОБА_7 (змінені анкетні відомості), який діяв під контролем співробітників поліції.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування, а саме: протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 03.08.2022 року та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

04.08.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Приймаючи до уваги обставини, що підозрюваний ОСОБА_6 ніде не працює, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 7 (семи) років, у зв`язку з чим виникає ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Також, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності, підозрюваний ОСОБА_6 може вдатися до залякування свідків, місця мешкання, яких йому достовірно відомі, для того, щоб останні змінили свої свідчення на його користь, через що виникає ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Окрім цього, виникає наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вищевикладені обставини та доводи свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів може призвести до неможливості запобігання ризиків зазначених в даному клопотанні.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушеннячи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з цим, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) діб.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні з клопотанням слідчого був не згоден. Також пояснив, що він працює трактористом в ПП «Чистий продукт», проживає разом зі співмешканкою та двома дітьми, а також з батьком, який знаходиться на його утриманні, так як на даний час у нього зламана нога, а тому він не працює. Співмешканка з дітьми зараз перебуває у Польщі, він перераховує їм кошти.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджені. ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у нього не має можливості, скоювати нові злочини останній не збирається. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатного батька, тому вважає, що застосування домашнього арешту до ОСОБА_6 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesА, №182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, що узгоджується з позицією, наведеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Медвєдєв та інші проти Франції» (рішення ЄСПЛ від 29 березня 2010 року, § 76). Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, під час визначення підстав для застосування конкретного виду запобіжних заходів також слід ураховувати правило, що закріплено ч. 3 ст. 176 КПК України, - слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором ( ч.5 ст.194 КПК України).

Згідно ч.1,2,6 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не офіційно працює трактористом ПП «Чистий продукт», має двох неповнолітніх дітей та співмешканку, які на даний час у зв`язку з воєнними діями перебувають за межами України в Польщі та він перераховує їм кошти, також має батька пенсійного віку на утриманні, так як він зламав ногу.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 такий запобіжний захід як домашній арешт, який забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді, з покладенням на останнього низку обов`язків, передбачених у ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою до підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки :

- прибувати до групи слідчих СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора або суду за першою вимогою;

- у період часу з 21:00 год. до 06:00 год. не залишати місце постійного проживання, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Зазначені зобов`язання застосовуються до підозрюваного ОСОБА_6 на строк два місяці з дати винесення цієї ухвали, а саме, до 03 жовтня 2022 року.

Продовження строку можливе у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Вручити копію ухвали підозрюваному та захиснику негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня складення повного тексту ухвали. .

Повний текст ухвали виготовлений 09 серпня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1