Справа №760/7383/22
УХВАЛА
про повернення клопотання

24 червня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, в межах досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000061 від 13.04.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В :

24.06.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання про накладення арешту на майно, в межах досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000061 від 13.04.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 24.06.2022 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

В клопотанні прокурор просить накласти арешт на вилучені під час огляду 06.06.2022 в приміщенні ТРЦ «Екватор» за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 248-Є ячейки № 10:

-грошові кошти в сумі 4 500 ЄВРО;
-мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

-сім картка ПРАТ «Київстар» НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон Хуавей імеі 1: НОМЕР_4 ; імеі 2: НОМЕР_5 із сім карткою мтс (номер не встановлено), та голландського оператору зв`язку;

-зв`язка ключів;

- приписне посвідчення на ім`я ОСОБА_3 ;

- грошові кошти в сумі 107 грн.;

- грошові кошти у сумі 100 доларів США;

- предмети ззовні схожі на золото у пакетику з пазовим замком;

- монети;

- банківська картка банку НОМЕР_6 ;

- товарні чеки.

В обґрунтування заявленого клопотання, зокрема, зазначено, що вказані речі є процесуальними джерелами фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний протокол огляду предмету від 13.06.2022 (а.с. 27-32) за змістом якого встановлено, що наявні 45 предметів ззовні схожих на грошові купюри номіналом в 100 Євро з єдиним для всіх номером на кожній: НОМЕР_7 із написом «Souvenir» з обох сторін на кожній є несправжніми імітаційними засобами.

Також, згідно з постановою про визнання речовими доказами від 07.06.2022 (а.с.33-34) такими доказами, зокрема, визначено саме несправжні (імітаційні) засоби (а не грошові кошти в сумі 4 500 Євро).

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору, з огляду на наступне.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, у порушення вимог ст. 171 КПК України у клопотанні, що є предметом розгляду, частина майна, що належить арештувати, не визначена кількісними та індивідуальними родовими ознаками (зокрема, ставиться питання про арешт «монет» та «товарних чеків»).

Також, матеріали справи містять постанову про визнання речовими доказами саме несправжніх (імітаційних) засобів, в той час як в клопотанні про арешт ставиться питання про арешт «грошових коштів в сумі 4 500 Євро».

Крім того в клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна з огляду на відповідність такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, на підставі ч. 3 ст. 173 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала, для усунення визначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 310, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, в межах досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 13.04.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, повернути особі, яка його подала.

Встановити строк у сімдесят дві години для усунення вказаних у цій ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1