Справа № 947/8328/22
Провадження № 1-кс/947/7429/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання заступника начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000073 від 17.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000073 від 17.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочато щодо неправомірних дій службових осіб Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області, які діючи за попередньою змовою та заздалегідь узгодженим планом з особами, зацікавленими у видобуванні корисних копалин місцевого значення, які розташовані на земельних ділянках зайнятих лісом, із залученням сертифікованих інженерів-геодезистів, які внесли завідомо недостовірні відомості до документації із землеустрою про відсутність на земельних ділянках лісових насаджень, заволоділи земельними ділянками комунальної власності вкритих лісом, на яких у подальшому здійснили незаконну порубку дерев.

До вчинення вказаних кримінальних правопорушень, може бути причетна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично вступила в злочину змову, та являється однією з набувачів вказаних земельних ділянок розташованої на території Петровірівської сільської ради, Ширяївського району, Одеської області, яку у подальшому було передано у власність іншій особі.

Так, 24.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2022 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході вищевказаного обшуку, слідчим виявлено та вилучено речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, а саме:

- договір передачі (відступлення) майнових прав № 27/05/21 А2/84.Б від 27.05.2021 на 9 арк.;

- договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 14.03.2018 на 7 арк.;

- договір № від 29.07.2020 на 2 арк.;

- договір-заява № PRFO 241220/001-15 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи в національній валюті від 24.12.2020 на 1 арк.;

- акт № 1 Приймання передачі частини у статутному капіталі підприємства у формі ТОВ «ТРАНСБУДСЕРВІС» НМР 239108 від 24.12.2020 на 1 арк.;

- договір купівлі продажу часток у статутному капіталі Товариства НМР 239105 від 24.12.2020 на 2 арк.;

- заява про звільнення від 24.12.2020 на 1 арк.;

- договір про розірвання попереднього договору від 01.03.2017 на 1 арк.;

- договір найму житлового приміщення від 04.06.2020 на 3 арк.;

- додаток до договору найму житлового приміщення від 04.06.2020 на 1 арк.;

- договір оренди житлового приміщення від 14.05.2017 на 2 арк.;

- абонентський договір № 03316/74 на 1 арк.;

- акт прийому-передачі ключів від квартири від 21.06.202_ на 2 арк.;

- договір про надання послуг управління багатоквартирним будинком від 21.06.2022 на 4 арк.;

- аркуш паперу формату А-4 з друкованим текстом на 1арк.

Того ж дня, процесуальним керівником з дотриманням вимог ст. 110 КПК України прийнято рішення про визнання вищевказаних речей та документів речовими доказами у кримінальному провадженні

Прокурор звертається з вказаним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що вилучені оригінали документів мають доказове та вагоме значення, для повного та неупередженого досудового слідства, необхідності проведення судових експертиз, які призначені в ході проведення досудового розслідування, крім того, в ході обушку виявлено, та вилучено, документи які містять індивідуально визначені особливості, та на яких можливо містяться завідомо неправдиві відомості. Таким чином, з метою, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме виявлення, експертами/спеціалістами індивідуально визначених особливостей які містяться на вилучених документах, та ймовірно документах, що містять завідомо неправдиві відомості, слідчим і було вилучено вищезазначену документацію.

Окрім цього, вилучені документи необхідні для направлення їх до експертного центру, як порівняльні зразки для проведення судової почеркознавчої експертизи.

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримав в повному обсязі.

Представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що прокурор просить накласти арешт на вилучені документи з метою проведення експертного дослідження, між тим КПК України не передбачає таку обставину для накладення арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами клопотання підтверджено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з долучених до клопотання документів, 24.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2022 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, встановлених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Викладене також підтверджується постановою прокурора про визнання речових доказів, яка долучена до матеріалів клопотання, та відповідно до якої вилучені речі визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими вилучені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000073 від 17.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.
Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, яке вилучене 28.06.2022 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- договір передачі (відступлення) майнових прав № 27/05/21 А2/84.Б від 27.05.2021 на 9 арк.;

- договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 14.03.2018 на 7 арк.;

- договір № від 29.07.2020 на 2 арк.;

- договір-заява № PRFO 241220/001-15 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи в національній валюті від 24.12.2020 на 1 арк.;

- акт № 1 Приймання передачі частини у статутному капіталі підприємства у формі ТОВ «ТРАНСБУДСЕРВІС» НМР 239108 від 24.12.2020 на 1 арк.;

- договір купівлі продажу часток у статутному капіталі Товариства НМР 239105 від 24.12.2020 на 2 арк.;

- заява про звільнення від 24.12.2020 на 1 арк.;

- договір про розірвання попереднього договору від 01.03.2017 на 1 арк.;

- договір найму житлового приміщення від 04.06.2020 на 3 арк.;

- додаток до договору найму житлового приміщення від 04.06.2020 на 1 арк.;

- договір оренди житлового приміщення від 14.05.2017 на 2 арк.;

- абонентський договір № 03316/74 на 1 арк.;

- акт прийому-передачі ключів від квартири від 21.06.202_ на 2 арк.;

- договір про надання послуг управління багатоквартирним будинком від 21.06.2022 на 4 арк.;

- аркуш паперу формату А-4 з друкованим текстом на 1арк.

Виконання ухвали покласти на заступника начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1