Єдиний унікальний номер справи 320/4587/18
Номер провадження 1-і/333/10/22
УХВАЛА
Іменем України
21 вересня 2022 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Запоріжжя, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 від 16.02.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
20 вересня 2022 року до Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 від 16.02.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст.115 КК України, яке обґрунтоване наступним.
Клопотання обґрунтовує тим, що 14.06.2018 до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Мелітопольською окружною прокуратурою по кримінальному провадженню №0000577 від 16.02.2018 направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст.115 КК України.
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження голови Верховного Суду від 14.09.2022 №4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд міста Запоріжжя.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року ОСОБА_4 продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25.09.2022 року включно.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження у відношенні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ст.177 КПК України, ризики щодо невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник проти даного клопотання заперечували, вважають його необґрунтованим через недоведеність прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:
1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, точність кваліфікації дій обвинуваченого, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , суд вважає, що процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання останнього під вартою.
Так, відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання в тому числі у виді довічного позбавлення волі, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Оцінюючи ризик переховування в сукупності з іншими обставинами, що мають значення, суд приймає до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_4 легального джерела доходу та міцних соціальних зв`язків не має, а також зареєстрований у м. Мелітополь Запорізької області, що на даний час є тимчасово непідконтрольною владі України територією, та приходить до висновку, що такий ризик існує і є вагомим.
Також обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному провадженні, оскільки йому їх повні анкетні дані та місце їх проживання, а тому ризик незаконного впливу на них з метою примушування до надання тих чи інших показів також існує, при цьому не всі свідки були судом допитані.
Одночасно є виправданим і ризик вчинення ОСОБА_4 інших злочинів, оскільки віє є особою раніше неодноразово судимою за корисливі злочини, що свідчить про сталість його протиправної поведінки та підвищену соціальну небезпеку.
На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_4 під вартою, суд, вважає, що раніше встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України продовжують існувати, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті шляхом застосування іншого запобіжного заходу.
Враховуючи наведене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є продовження строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою щодо обвинуваченого на два місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 від 16.02.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 листопада 2022 року (включно).
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали надіслати обвинуваченому та начальнику ДУ Запорізький слідчий ізолятор для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя ОСОБА_1