Справа № 309/2519/22
Провадження № 1-кп/309/165/22
13 жовтня 2022 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Відповідно до обвинувального акту згідно наказу виконуючого обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_5 №38-к від 12.01.2017, ОСОБА_3 прийнятий на посаду Державного кадастрового реєстратора відділу у Міжгірському районі, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) з 13 січня 2017 року та присвоєно 9 ранг державного службовця.
Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ОСОБА_3 будучи державним службовцем, мав посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку та посада якого згідно ст.6 Закону України «Про державну службу», віднесена до категорії «В».
Відповідно до посадової інструкції Державного кадастрового реєстратора відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, затвердженою виконуючим обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_5 04.01.2017, державний кадастровий реєстратор ОСОБА_3 - службова особа до повноважень якого віднесено питання внесення до Державного земельного кадастру або надання відмови у внесенні відомостей (змін до них) про землі в межах районів, міст, селищ, сіл (у тому числі опис меж), обмеження у використанні земель; здійснення реєстрації про землі та земельні ділянки (їх частини) розташовані в межах області; проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства. У своїй діяльності державний кадастровий реєстратор ОСОБА_3 керувався Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Крім цього, згідно вказаної посадової інструкції державний кадастровий реєстратор ОСОБА_3 здійснював свою діяльність відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 шляхом. 1) внесення до Державного земельного кадастру або надання відмови у внесенні відомостей (змін до них) про землі в межах районів, міст, селищ, сіл (у тому числі опис меж), обмеження у використанні земель; 2) здійснення реєстрації прав на землі та земельні ділянки (їх частини) розташовані в межах області; 3) проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства.
У відповідності до Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, зокрема п. 5, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку, форми та опис яких визначаються Мінагрополітики. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених Законом України Про Державний земельний кадастр.
Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, шо Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, розподіл земель між власниками і користувачами, а державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами.
Згідно статті 18 Закону України «Про Державний земельний кадастр» - документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є:
індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст;
індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу;
кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру;
21 жовтня 2019 року, для здійснення Державної реєстрації земельної ділянки, до кадастрового реєстратора ОСОБА_3 надійшла заява громадянина ОСОБА_6 та проект землеустрою у електронному варіанті, щодо відведення земельної ділянки у власність даному громадянину ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , площею 1,5885 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах населеного пункту, урочище «Стаї» с.Пилипець, Міжгірського району, Закарпатської області, виготовленого землевпорядною організацією ТзОВ "Землемір".
Згідно ч.1 статті 22 Закону України «Про державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.
Згідно ч.5, 6 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр»: - Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації; підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, невідповідність поданих документів вимогам законодавства.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» індексна кадастрова карта (план) картографічний документ, що відображає місцезнаходження, межі і нумерацію кадастрових зон і кварталів та використовується для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам і ведення кадастрової карти (плану).
Згідно підпунктів 3, 4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 на день набрання чинності цією постановою картографічною основою Державного земельного кадастру є ортофотоплани, створені в рамках виконання Угоди про позику (Проект "Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвиток системи кадастру") між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 17 жовтня 2003 р., ратифікованої Законом України від 15 червня 2004 р. № 1776-ІV, та інші картографічні матеріали, виготовлені на замовлення центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів або отримані ним від центрального органу виконавчої влади з питань топографо-геодезичної і картографічної діяльності, державного підприємства "Державний картографо-геодезичний фонд України" та інших суб`єктів інформаційної взаємодії; до створення індексних кадастрових карт (планів) відповідно до Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам і ведення кадастрової карти (плану) використовуються індексні кадастрові карти (плани), створені в рамках виконання Угоди, зазначеної в підпункті 3 цього пункту, а у разі їх відсутності - інші (створені територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів) індексні кадастрові карти (плани), в яких на момент набрання чинності цією постановою перші вісім цифр номерів кадастрових зон відповідають кодам об`єктів першого - третього рівня класифікації згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України ДК 014-97, а дев`ятою та десятою цифрами є нулі.
У відповідності до Порядку ведення Державного земельного кадастру та зокрема: згідно пункту 31 якого - документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст, селиш, сіл; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони і кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст, селищ, сіл, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється цим Порядком; поземельні книги.
Згідно ст.35 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Кадастрова карта (план) ведеться для актуалізованого відображення у часі об`єктів Державного земельного кадастру у межах кадастрового кварталу, кадастрової зони, у цілому в межах території адміністративно-територіальної одиниці (село, селище, місто, район, область, Автономна Республіка Крим). Кадастрова карта (план) ведеться в електронній (цифровій) формі. Зміст та вимоги щодо відображення інформації на кадастровій карті (плані) встановлюються Порядком ведення Державного земельного кадастру. Складовою частиною кадастрової карти (плану) є індексна кадастрова карта (план), порядок складання якої встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно матеріалів лісовпорядкування 2016 року, земельна ділянка виділена громадянину ОСОБА_6 виділена з земель за цільовим призначенням - лісогосподарське призначення виділ №5 квартал №54 Пилипецького лісництва ДП «Верхньогірське ЛГ» та до вказаного лісовпорядкування у 2016 році, використовувалася для ведення лісового господарства філією «Міжгірське лісове агропромислове господарство ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств».
Статтею 5 Лісового кодексу України передбачено, що до земель лісогосподарського призначення належать, зокрема, лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством.
Статтею 8 Лісового кодексу України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
Пунктом 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України, До здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Частиною 1 статті 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.
Відповідно до пункту «ґ» частини 4 статті 84 Земельного кодексу України - до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.
29 квітня 2020 року право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 36428641 за громадянином ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, всупереч вимог законодавства, будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не перевірив відповідність документів вище зазначеного проекту землеустрою вимогам законодавства, хоча мав можливість перевіри та визначити невідповідність, встановити наявність підстав для відмови та відмовити у реєстрації земельної ділянки, допустив відчуження земельної ділянки з земель Державної власності, які відносяться до земель лісогосподарського призначення та знаходяться у постійному користуванні ДП «Верхньогірське ЛГ», для ведення лісового господарства та у приватну власність передаватися не можуть, площею 1,5885 га, вартість якої становила 1 997 379 гривень 90 копійок, що більше ніж у двісті п`ятдесят разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян та внаслідок чого, згідно ч.4 примітки до ст.364 КК України, Державним інтересам були спричинені тяжкі наслідки.
Таким чином ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 подав клопотання про закриття кримінального провадження внаслідок зміни обставин. У заяві вказується, що наразі ОСОБА_3 працює на посаді головного спеціаліста загального відділу Колочавської сільської ради і не має ніякого відношення до землевпорядної сфери та посад пов`язаних з розпорядчими функціями. Просить врахувати повне визнання ним своєї вини, щире каяття, притягнення його до кримінальної відповідальності вперше, позитивну характеристику, запевнення про невчинення злочинів у подальшому, і на підставі вказаного та приписів ст.ст. 11 і 48 КК України звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із малозначністю та зміною обставин.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Дослідивши письмове клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що таке не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно до ст. 285 ч.1 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках , передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 48 КК особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.
При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.
Необхідною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення зміни протягом певного часу обстановки, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, що позитивно впливає на неї та робить малоймовірним вчинення цією особою нового тотожного або однорідного злочину.
Як на зміну обстановки ОСОБА_3 посилається на те, що наразі він працює на посаді головного спеціаліста загального відділу Колочавської сільської ради і не має ніякого відношення до землевпорядної сфери та посад пов`язаних з розпорядчими функціями.
Так, як слідує з доданих до клопотання матеріалів розпорядженням голови Колочавської сільської ради від 13.09.2022 №31-р призначено ОСОБА_3 13.09.2022 на посаду начальника відділу соціального захисту в порядку переведення його із посади начальника відділу земельних ресурсів, екології та просторового планування сільської ради зі встановленням випробувального терміну 1 місяць. А розпорядженням в.п. голови Колочавської сільської ради від 12.10.2022 №35-р призначено ОСОБА_3 12.10.2022 на посаду головного спеціаліста загального відділу в порядку переведення його з посади начальника відділу соціального захисту сільської ради зі встановленням випробувального терміну 1 місяць.
Отже ОСОБА_3 наразі продовжує займати певну посаду в органах місцевого самоврядування, а тому підстав стверджувати, що це робить малоймовірним вчинення цією особою нового тотожного або однорідного злочину (службового злочину) немає. Сама по собі та обставина, що внаслідок переведення на іншу посаду обвинувачений уже не має ніякого відношення до землевпорядної сфери та посад пов`язаних з розпорядчими функціями не є достатньою для звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України.
Що стосується посилання обвинуваченого у клопотанні на ст. 11 КК України, то з огляду на те, що діями ОСОБА_3 спричинено тяжкі наслідки державним інтересам та завдано шкоду на суму 1 997 379 гривень 90 копійок, то таке діяння обвинуваченого за жодних обставин не можна розцінювати як малозначне.
Відтак у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 284, 395 КПК України, ст. 48 КК України суд -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внаслідок зміни обставин відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 14.10.2022 о 09 год. 00 хв.

Суддя Хустського
районного суду: ОСОБА_1