Справа №127/4936/22
Провадження №1-в/127/131/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду № 12 клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що останній відбув дві третини покарання, за час відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований, має 4 заохочення та жодного стягнення, а тому своєю сумлінною поведінкою та добросовісним відношенням до праці довів, що став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник клопотання підтримали та просили його задовольнити. Також зауважили, що засуджений ОСОБА_4 був працевлаштований, однак в подальшому перестав працювати за станом здоров`я. Крім того, звернули увагу, що ОСОБА_4 має мати похилого віку, яка потребує догляду.
Прокурор вважав, що правові підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні, тому просив суд відмовити у його задоволені. Зауважив, що ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджувався, двічі звільнявся за амністією, однак не робив для себе належних висновків та повторно вчиняв кримінальні правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов до такого висновку.
З матеріалів особової справи засудженого випливає, що ОСОБА_4 31.07.2019 засуджений Могилів-подільським міськрайонний судом Вінницької області за частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 357 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Зі змісту пункту 1 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Разом з тим, частиною другою статті 81 КК регламентовано, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зі змісту роз`яснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вбачається, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сторона захисту як на підставу для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 послалась на ту обставину, що останній став на шлях виправлення. Зокрема, засуджений зазначив, що за час відбування покарання він має 4 заохочення та жодного стягнення. Крім того, ОСОБА_4 та його захисник повідомили суду, що засуджений певний період працював в установі, однак в подальшому за станом здоров`я не міг працювати. Разом з тим, такі твердження сторони захисту суд оцінює критично з огляду на таке.
В матеріалах особової справи засудженого наявна характеристика на ОСОБА_4 , зі змісту якої випливає, що ОСОБА_4 за період відбування покарання в державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» зарекомендував себе посередньо. Крім того, матеріали особової справи не містять жодних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_4 не може бути працевлаштований за станом здоров`я. Стороною захисту такі відомості також надані не були. Натомість, як випливає з характеристики засудженого, останній був працевлаштований у виробничій майстерні установи різноробочим на дільниці рубки дров, проте в подальшому за власним бажанням не працював тривалий термін.
Крім того, засуджений у судовому засіданні також послався на те, що має мати похилого віку, яка потребує його догляду. Проте жодних доказів на підтвердження зазначеній обставині суду надано не було.
З огляду на викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.07.2019 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою з дня отримання копії ухвали.

Суддя: