Справа № 274/1946/22 Провадження № 1-кс/0274/707/22
УХВАЛА
14.06.2022 м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
володільця майна - представника МКАРС ОСОБА_5 ,
власника майна - представника ТОВ "Йосипівське" ОСОБА_6 ,
власника майна- представника Бердичівської міської ради ОСОБА_7 ,
Слідчий звернувся до суду з вказаним з клопотанням, в якому просить накласти арешт шляхом позбавлення будь- кого права відчуження, розпорядження майном, а саме: на резервуар із вмістом дизельного палива в кількості 5428л, резервуар із вмістом дизельного палива в кількості 728,5л, резервуар із вмістом дизельного палива в кількості 1809,5л., резервуар із вмістом дизельного палива в кількості 64.222,24л., які належать та знаходяться на території ТОВ «Тех-сервіс» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Шкіряників, 14а із вмістом вищевказаного дизельного палива, яке перебуває на балансі МКАРС, бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000л. на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходяться на території ТОВ «Тех-сервіс» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Шкіряників, 14а та належить ТОВ «Йосипівське».
В обгрунтування клопотання слідчий вказав, що досудовим слідством встановлено, що згідно з отриманими даними, посадові особи комунальних підприємств м. Бердичева, з метою власного збагачення зорганізувалися та запровадили протиправний механізм пов`язаний з привласненням матеріальних цінностей очолюваних ними підприємств зокрема, талонів на бензин, дизпаливо та автомобільне газове паливо.
Акти приймання-передачі між керівником МКАРС не підписувались. Таким чином, слідчий зазначає, що вказане майно продовжує зберігатись на балансі МКАРС.
30.05.2022 на підставі письмового дозволу директора ОСОБА_9 , в ході огляду резервуарів на території ТОВ «Тех-сервіс», що розташоване по вул. Шкіряників, 14-а, м. Бердичів Житомирської області встановлено, що в першому резервуарі кількість дизельного палива становить 5428л, в другому резервуарі кількість дизельного палива становить 728,5л, в третьому резервуарі кількість дизельного палива становить 1809,5л, в четвертому резервуарі кількість дизельного палива становить 64.222,24л.
Окрім цього, в ході огляду виявлено та вилучено бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000л. на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Йосипівське».
Таким чином, загальна кількість дизельного пального виявленого та вилученого на території ТОВ «Тех-сервіс» становить 77,188л.
Вказане дизельне паливо, яке знаходиться в резервуарах, належних ТОВ «Тех-сервіс», в кількості 72,188л., яке перебуває на балансі МКАРС та бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000л. на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Йосипівське», вилучено як речовий доказ та передано під відповідальне зберігання директору ТОВ «Тех-сервіс» - ОСОБА_9 .
Враховуючи, що вищевказане майно являється предметом злочину, постановою слідчого останнє визнано від 30.05.2022 речовим доказом.
Накладення арешту на зазначене майно обґрунтовано необхідністю збереження речових доказів.
Додатково вказано, що 03.06.2022 до Бердичівської окружної прокуратури надійшла ухвала слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 від 01.06.2022 про повернення клопотання про накладення арешту на майно, з метою усунення недоліків допущених при подачі вказаного клопотання.
ІІ Процедура та позиція учасників справи.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, та наполягав на його задоволенні, посилаючись при цьому на те, що у разі не накладення арешту на вказане майно існує реальна загроза його знищення, адже саме із цією метою на даний час прийнято відповідне рішення виконкомом Бердичівської міської ради.Додатково вказав, що фактично відбувається розтрата вказаного у клопотанні майна, а саме дизельного палива.
Володілець майна представник МКАРС ОСОБА_8 повідомив, що вказане у клопотанні майно перебуває на балансі МКАРС та має визначене востаннє за рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської ради №100 від 16.05.2022призначення. Самостійно МКАРС не наділений повноваженнями розпоряджатися вказаним майном без відповідного рішення Бердичівської міської ради.
Представник ТОВ «Йосипівське» заперечив проти задоволення клопотання про накладення арешту на бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000л. на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 з підстав його необгрунтованості, оскільки його майно - бензовоз на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 не має ніякого відношення до кримінального провадження, а перебувало на території Тех-Сервіс в очікуванні від Бердичівської міської ради дозвільних документів на перевезення дизельного пального територіальній громаді.
ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство
Так, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Як зазначено у ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Положеннями ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.173 КПК України, повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.. В частині 5 цієї ж статті передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки.
30.05.2022 в ході огляду резервуарів на території ТОВ «Тех-сервіс», що розташоване по вул. Шкіряників, 14-а, м. Бердичів Житомирської області встановлено, що в першому резервуарі кількість дизельного палива становить 5428л, в другому резервуарі кількість дизельного палива становить 728,5л, в третьому резервуарі кількість дизельного палива становить 1809,5л, в четвертому резервуарі кількість дизельного палива становить 64.222,24л. Загальна кількість дизельного пального виявленого та вилученого на території ТОВ «Тех-сервіс» становить 77,188л.
Окрім цього, в ході огляду виявлено та вилучено бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000л. на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Йосипівське».
Постановою слідчого Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 30.05.2022 вказані речі визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. ст. 167, 168 КПК України речі, які були вилучені під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном.
Мотивуючи необхідність накладення арешту на вилучені речі слідчий посилається на необхідність збереження речових доказів.
Разом з тим, у клопотанні слідчий не зазначає, яке відношення мають резервуари із вмістом дизельного палива в кількості 5428л, 728,5л, 1809,5л., 64.222,24л, яке перебуває на балансі МКАРС, бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000л. на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом привласнення посадовими особами комунальних підприємств м. Бердичева, з метою власного збагачення матеріальних цінностей, зокрема, талонів на бензин, дизпаливо та автомобільне газове паливо; які обставини кримінального провадження можуть бути підтверджені з використанням цих речей; якому з критеріїв, передбачених в частині 2 статті 167, частині 1 статті 98 КПК України відповідають вилучені речі; в чому полягає необхідність їх арешту.
Не вбачається цього із доданих до клопотання документів.
Натомість, в судовому засіданні встановлено і не заперечується як прокурором у клопотанні, так і представниками МКАРС, Бердичівської міської ради, що вказане пальне зберігається на балансі МКАРС та додатком № 2 до рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради № 100 від 16.05.2022 визначені напрями його використання та розподіл між суб`єктами господарювання, залучених до роботи в оборонній сфері.
Таким чином, жодних доказів або обґрунтувань того, що пальне, на яке пропонується накласти арешт вказаним клопотанням, є привласненим, а отже має ознаки речових доказів, органом досудового слідства не надано і в клопотанні не зазначено. Крім того, згідно витягу з ЄРДР вбачається, що об`єкт кримінального правопорушення конкретизовано у вигляді талонів на бензин, дизпаливо та автомобільне газове паливо.
Слідчий суддя також звертає увагу, що при розгляді заяв про втручання держави у здійснення права власності ЄСПЛ спершу розглядає, чи таке втручання здійснювалося для досягнення соціально значущої мети, а також у межах існуючого законодавства. Щодо першого критерію, Суд залишає державі можливість самостійного оцінювання.
Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді - органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під законом Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути доступним (accessible) та передбачуваним (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. Доступність закону означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. Передбачуваність означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.
При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно необхідним у демократичному суспільстві ; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.
Згідно з вимогами ст.171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити таки захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя оцінює накладення арешту на вказане в клопотанні майно як нерозумне обмеження права власності в даному кримінальному провадженні, непропорційне переслідуваному суспільному інтересу та таке, що порушує принцип справедливої рівноваги.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вказане у клопотанні майно у даному кримінальному провадженні, є неспіврозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження, оскільки таким обмеженням чиняться істотні перешкоди в здійсненні господарської діяльності 22 суб`єктів господарювання, що в умовах запровадженого воєнного стану та наявності в державі дефіциту палива не сприятиме обороні держави, ліквідації можливих негативних наслідків у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, забезпеченню безперебійного надання житлово-комунальних послуг в межах Бердичівської міської територіальної громади.
Враховуючи, що безпосередньо під час розгляду справи, не доведено правових підстав для накладення арешту на майно, а також розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, яке було вилучено 30.05.2022 під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , у задовленні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.98,170,173,174,309 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Повний текст ухвали оголошено 16.06.2022 .

Слідчий суддя ОСОБА_1