Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 червня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2022 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000429 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000429 за обвинуваченням ОСОБА_5 повернуто прокурору.

Мотивував своє рішення суд тим, що невиконанням прокурором вимог ст.384 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) щодо роз`яснення обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних може істотно вплинути на права обвинуваченого щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_4 просить вказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що обвинуваченому ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання попереднім складом суду у Костопільському районному суді роз`яснювалось право на розгляд кримінального провадження судом присяжних, на що обвинувачений заявив клопотання про проведення судового розгляду саме у такому складі суду. Однак, у зв`язку із неможливістю створити необхідний склад суду із участю присяжних, дане кримінальне провадження було за підсудністю було передане Рівненському районному суду. Прокурор вказав, що суд також зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому його право на розгляд кримінального провадження судом присяжних під час підготовчого судового засідання, а тому вважає, що право обвинуваченого не обмежено та не порушено.

На переконання прокурора, не долучення до обвинувального акта письмового роз`яснення права обвинуваченого на суд присяжних не може вважатись недоліком, який не може бути усунуто під час судового провадження. Вказав, що КПК передбачає можливість повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, а зважаючи на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК, тому ухвала про повернення є незаконною.

Також прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

У запереченнях на апеляційну скаргу та клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу захисник ОСОБА_6 просить апеляційний суд залишити ухвалу місцевого суду без змін, а вказане клопотання повернути прокурору.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурорів ОСОБА_4 і ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги та клопотання про продоження запобівжного заходу, міркування обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, проголошено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Вказану норму імплементовано в національне законодавство України - ст.21 КПК.
У свою чергу, критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою статті 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
При цьому правова природа інституту суду присяжних суттєво відрізняється від інших двох складів суду. Цей висновок підтверджується такими чинниками:
а) віднесенням провадження в суді присяжних до особливого порядку провадження в суді першої інстанції (параграф 2 глави 30 Розділу IV КПК);
б) спеціальним порядком формування суду присяжних;
в) наділенням присяжних при відправленні правосуддя широким колом прав.
Отже закономірним є висновок, що саме до компетенції суду присяжних законодавець відніс розгляд особливо тяжких злочинів, за які передбачено найбільш суворий вид покарання - довічне позбавлення волі, а також встановив інший, відмінний від загального, порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних.
Зокрема, як передбачено ст.384 КПК, прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд справи судом присяжних під час підготовчого судового засідання та у разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.
Таке роз`яснення надасть обвинуваченому можливість підготуватись до реалізації вказаного права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Лише в такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Однак, всупереч вимогам ст.384 КПК, прокурором не було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 можливість і особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних та не долучено відповідного письмового роз`яснення до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
У постанові від 25.06.2015 по справі №5-111кс15 Верховний Суд України з приводу застосування статті 384 КПК сформулював правовий висновок, згідно якого:
а) право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист;
б) порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом;
в) прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування;
г) суд під час підготовчого судового засідання повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки;
д) невиконання прокурором вимог статті 384 КПК, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 КПК, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві;
е) невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог статті 384 КПК є безумовною підставою для скасування судових рішень вищими судами.
Отже, постановлюючи рішення про повернення прокурору обвинувального акту з додатками місцевий суд врахував висловлену касаційним судом правову позицію.

Посилання апелянта на рішення Костопільського районного суду Рівненської області, на розгляді якого раніше знаходилось дане провадження, позбавлені підстав і не заслуговують на увагу, оскільки вказана ухвала не є предметом цього апеляційного розгляду, а тому колегія суддів не може давати йому правової оцінки.

Також колегія суддів зауважує, що виконання прокурором вимог ст.384 КПК після отримання судом обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні, не передбачено процесуальним законом, а отже не є підставою для скасування оскарженого рішення.
Стосовно клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, то як встановлено ч.1 ст.405 КПК, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Відповідно до імперативних вимог ч.3 ст.331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Водночас, результати перевірки клопотання та матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що заявлені стороною обвинувачення ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу і свідка та можливість вчинення кримінального правопорушення на даний час не зменшились і продовжують існувати.

На думку апеляційного суду, вказані вище обставини свідчать не лише про наявність вказаних ризиків, але служать підставами для висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку кожного із обвинувачених.

За наведених обставин та з метою запобігання вказаним ризикам і дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2022 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000429 за обвинуваченням ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без задоволення.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 13 серпня 2022 року.

Ухвала остаточна, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3