№ 336/474/2022
пр.1-кс/336/126/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність органу досудового розслідування,

В С Т А Н О В И Л А:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, що виразилась у неповерненні тимчасово вилученого у його довірителя майна, а саме: мобільного телефону «Iphone», рюкзака, ножу, power-банку та інших речей.

В заяві зазначив, що означені предмети були вилучені 14 січня 2022 року співробітниками відділу поліції № 3 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області в ході затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, тому мають статус тимчасово вилученого майна. В накладенні арешту на них відмовлено ухвалами слідчого судді, наслідком чого в силу положень кримінального процесуального законодавства має бути негайне повернення такого майна власнику. Між тим станом на 2 лютого 2022 року вони не лише не повернуті володільцю, а й посадова особа слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області безпідставно відмовила у вчиненні цієї дії.

З огляду на наведені обставини належне заявнику майно незаконно утримується службовими особами відділу поліції № 3 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області. Оскільки відмова в накладенні арешту має тягти за собою негайне повернення вилученого майна особі, в якої воно було вилучено, між тим воно не повернуто власнику до теперішнього часу, просить зобов`язати слідчих повернути мобільний телефон «Iphone», рюкзак, ніж, power-банк та інші речі, вилучені 14 січня 2022 року, ОСОБА_3 .

Представник органу досудового розслідування, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення скарги, до суду не з`явився, що в силу ст. 306 КПК України не перешкоджає вирішенню скарги у його відсутність.

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї фактичних даних, слідчий суддя знаходить скаргу такою, що суддя знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

В силу ст. 2 КПК У країни завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Згідно із ст. ст. 21, 41 Основного Закону права і свободи людини, в тому числі право власності, є невідчужуваними та непорушними.

Виняток з цього правила становлять випадки вилучення належного особі майна, яке у відповідності до наведеної ст. 2 КПК України повинно здійснюватися за належною правовою процедурою.

Вирішуючи вимоги скарги, слідчий суддя виходить з положень ст. ст. 168, 169 КПК України про те, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

В силу ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що 14 січня 2022 року під час затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України у нього вилучені мобільний телефон «Iphone», рюкзак, power-банк, паперова коробка з логотипом «Нова пошта», іграшка, п`ять полімерних пакетів з пігулками, одна пігулка.

Означене майно має статус тимчасово вилученого для цілей ст. 167 КПК України.

Підстави припинення тимчасового вилучення майна встановлені статтею 169 КПК України, і до них, зокрема, відносяться випадки відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2022 року відмовлено в задоволенні трьох клопотань слідчого про накладення арешту на рюкзак, два чеки, мобільний телефон «Iphone 12», паперову коробку з логотипом «Нова пошта», іграшку, п`ять полімерних пакетів з пігулками, одну пігулку.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка з ним звернулась, слідчий суддя може констатувати підставу, яка в силу ст. 169 КПК України повинна бути безумовною передумовою для негайного повернення майна, що тимчасово вилучено, таку, як відмова слідчого судді в задоволенні клопотання про арешт майна.

З огляду на наведені положення кримінального процесуального закону, оцінюючи правомірність перебування вилучених рюкзака, мобільного телефону «Iphone 12», power-банку в статусі тимчасово вилученого майна на час вирішення скарги, суддя приходить до переконання, що їх знаходження поза володінням власника є незаконним.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя вбачає всі підстави для задоволення скарги і захисту права заявника шляхом зобов`язання уповноваженої особи досудового розслідування до повернення вказаного майна його власнику.

Вирішуючи скаргу в частині вимог про повернення двох чеків, паперової коробки з логотипом «Нова пошта», іграшки, п`яти полімерних пакетів з пігулками, однієї пігулки, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи із змісту наведених процесуальних норм предметом арешту може бути майно, що належить певній особі.

Ознаки майна наведені в Цивільному кодексі України.

Зокрема, відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а згідно із ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Так як пігулки, що знаходились усередині іграшки в коробці з логотипом «Нова пошта», отримані в процесі обшуку ОСОБА_3 під час його затримання, на думку слідчого, є психотропними речовинами, тобто предметами, що не охоплюється цивільним оборотом, суддя не може констатувати в цих предметах ознак майна.

Між тим, як зазначено об`єктом арешту, може бути лише майно особи.

Завданням арешту майна в силу ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, однією з підстав для накладення арешту є наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка з ним звернулась, слідчий суддя не вбачає ознак майна в речах, вилучених у ОСОБА_3 .

Між тим очевидно, що згадані предмети мають ознаки речових доказів в кримінальному провадженні за ознаками незаконних дій в сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, яка містить поняття речового доказу.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя, не вбачає жодної з процесуальних передумов для повернення предметів, які мають статус речових доказів в кримінальному провадженні як об`єкти незаконного обігу та повинні бути предметом дослідження низки криміналістичних експертиз в інтересах ефективного встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Вимога про повернення ножа також не підлягає задоволенню, оскільки вказаний предмет не був згаданий ані в протоколі обшуку, ані в клопотанні про арешт майна, тому питання про накладення на нього арешту не було предметом з`ясування під час розгляду відповідних клопотань слідчим суддею.

Керуючись ст. ст. 2, 38, 167-173, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену службову особу СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області негайно повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене 14 січня 2022 року майно, а саме: рюкзак, мобільний телефон «Iphone 12», power-банк.

Решту вимог залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1