ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2408/22 Справа № 216/2242/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000792, №0001657 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Тайгове Кежемського району Красноярського краю РФ, який є громадянином України, має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше неодноразово судимий:
02 березня 2006 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2, 309 ч. 1, 70 ч. 1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком 3 роки;

01 жовтня 2009 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 12 травня 2011 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 19 днів;

12 грудня 2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

04 червня 2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 391, 71 КК України до 1 року 1 дня позбавлення волі; звільнився 29 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання.

17 травня 2017 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ст. ст. 263 ч.1, 75, 76 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

16 червня 2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням призначеним за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його затримання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року, тобто з 21 червня 2021 року.
Позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 31 серпня 2018 року приблизно о 02:30 годині, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагатитись, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, знаходячись у малознайомої йому потерпілої ОСОБА_10 за адресою місця її роботи, а саме: ТОВ «Онлайн Інтернет-Центр» на пл. Визволення буд. 3 кв. 37, м. Кривий Ріг, скориставшись відсутністю очевидців, та самої уваги зі сторони потерпілої ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, узяв з дозволу потерпілої ОСОБА_10 зі столу, чим відволік увагу саму потерпілу ОСОБА_10 , мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 4a 2/16 gb», тим самим таємно викрав, який згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №17/12.1/684 від 01 жовтня 2018 року склав 1766,67 грн. Привласнивши таємно викрадене майно, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків у розмірі 1766,67 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Крім того, 01 вересня 2019 року приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_8 діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагатитись, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув до території двору № 69 «а» на вул. Куйбишева що в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг, де перестрибнув через бетонний паркан, проник на його територію домоволодіння, де, скориставшись відсутністю свідків, самою відсутністю потерпілого ОСОБА_11 та переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер, діючи з прямим умислом таємно викрав грошові кошти в сумі 15000 грн., що належать ОСОБА_11 , які знаходились в чоловічій сумочці, котра лежала на столі. Привласнивши таємно викрадені грошові кошти ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ними за власним розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди у вигляді матеріальних збитків у розмірі 15000 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчиненому повторно.
Крім того, ОСОБА_8 24 квітня 2020 року приблизно о 02.00 год, діючи повторно з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_2 , за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_9 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел та єдину мету спрямовану на викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій ОСОБА_8 впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, підійшов до будинку та за допомогою сили рук пошкодив дерев`яну віконну раму вікна, через яке ОСОБА_8 проник до приміщення будинку де таємно викрав майно, а саме: грошові кошти в сумі 1300 грн., б/в плазмовий телевізор марки «SUPRA» модель STV-LC18250FL, чорного кольору, вартість якого згідно з висновком експерта №19/104-17/1/5/410 від 19 травня 2020 року складає 1566,67 грн.; б/в цифровий ефірний приймач DVD Т-2 «Strong SRT8203», чорного кольору, вартість якого згідно з висновком експерта №19/104-17/1/5/410 від 19 травня 2020 року складає 156,33 грн. Після цього, ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території даного домоволодіння, підійшов до приміщення літньої кухні, де за допомогою знайдених в будинку ключів, відчинив вхідні двері літньої кухні, тим самим проник до її приміщення, де таємно викрав майно, а саме: електролобзик марки «Макіта» модель 4340СТ, у фірмовому пластиковому футлярі, березового кольору; б/в болгарку, чорного кольору марка та модель не відома; б/в автомобільні шини зимові у кількості чотирьох штук; металева тачка, на два колеса. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на свою користь, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_9 , матеріального збитку на загальну суму 5423,00 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло та інше приміщення, вчиненого повторно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просить вирок Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року відносно ОСОБА_8 за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України в частині призначеного йому покарання - змінити та призначити обвинуваченому на підставі п. 1, п. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання в вигляді 4 роки 2 місяці позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог захисник обвинуваченого посилається на те, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочинів та добровільно приймав участь в слідчих діях, в тому числі в слідчому експерименті, під час судового розгляду визнав свою вину та надавав суду правдиві показання, таким чином судом першої інстанції безпідставно не було враховано обставину, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав і мотивів, викладених в ній.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочинів, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як нетяжкий та тяжкий злочини, пов`язаних із злочинами проти власності, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаних з проникненням у житло та інше приміщення, вчинених повторно, та правильно врахував суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше 6 разів судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, однак належних висновків для себе не зробив та вчинив нові корисливі умисні злочин проти власності, суспільно корисною працею не займається, не працює, що свідчить про відсутність в обвинуваченого бажання ставати на шлях виправлення та забезпечувати себе за рахунок законного та стабільного джерела доходу, а не за рахунок вчинення корисливих злочинів проти власності, на утриманні нікого не має, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, що свідчить про відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, у лікаря психіатра на обліку не перебуває і не перебував, перебував під наглядом нарколога з вересня 2011 року до червня 2015 року з приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками, за місцем проживання характеризується посередньо.
Врахував і конкретні обставини справи, а саме, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та визнання своєї вини, обставини, які обтяжують покарання рецидив злочину, наявність цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та призначив ОСОБА_8 в межах санкцій за ч. ч. 2, 3 ст. 185 та на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, яке повністю відповідає тяжкості вчиненим кримінальним правопорушенням, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів захисника обвинуваченого про те, що судом першої було призначене невідповідне обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого покарання.
Доводи захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано те, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочинів, тобто, як обставину яка пом`якшує покарання, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки як вбачається із встановлених судом обставин, обвинувачений в ході судового провадження на активне сприяння розкриттю злочину не вказував, лише щиро розкаявся та зазначив, що визнає вину в повному обсязі за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погоджується із правовою кваліфікацією злочинів, в обвинувальному акті будь-які відомості про те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину і це враховано як обставину, яка пом`якшує покарання, також відсутні. Відповідно до кримінального процесуального законодавства, кримінальне провадження розглядається судом першої інстанції в межах поданого обвинувального акту. З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що доводи захисника обвинуваченого щодо неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 в якості обставини, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, є безпідставними та необґрунтованими.
Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.
А тому, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року відносно ОСОБА_8 , ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4