Номер провадження: 11-кп/813/1375/22
Справа № 521/2218/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000004, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2021 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодон, Луганської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 постановленою під час підготовчого судового засідання задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 24.06.2022, з визначенням розміру застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у розмірі 124050 гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту та зменшити розмір застави, оскільки не має грошових коштів у розмірі 50 прожитковим мінімумів.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

До початку судового розгляду від прокурора ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі в порядку ч. 4 ст. 4221 КПК України.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю не заявляв, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 4 ст. 4221 КПК України, вимоги якої є імперативними, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та обвинувачується на даному етапі у вчиненні тяжкого злочину за яке законом передбачено покарання до шести років позбавлення волі.

Вказані обставини свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків на території України, що з урахуванням обізнаності останнім про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
Існування зазначеного ризику також підтверджується поведінкою обвинуваченого, який перебував у розшуку з 09.11.2018 по 29.11.2021 за Приморським районним судом м. Одеси у справі №522/7312/18.

Апеляційний суд також вважає доведеним стороною обвинувачення існування заявленого ризику можливого впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань.
Разом з тим, колегія суддів, вважає доведеними ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність джерела доходів.
Отже, доводи обвинуваченого про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру вчинених злочинів, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про непомірність визначеного йому розміру застави та можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на тривалість обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд визначив заставу, як альтернативу запобіжного заходу, яка у разі її внесення може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 185 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі положень ч. 5 ст. 185 КПК України, з урахуванням тривалості характеризуючих даних обвинуваченого, суд вірно прийшов до висновку про можливість визначення обвинуваченому застави у сумі 124050 гривень, яка є альтернативним та більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою.

На думку апеляційного суду, визначений судом розмір застави є належним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, в тому числі з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, майнового і сімейного стану обвинуваченого та даних про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а більш менший розмір застави з урахуванням наявності ряду реальних ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання останньою визначених законом обов`язків.

За наведений вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів обвинуваченого у цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених вище ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000004, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2021 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4