Справа № 570/2480/21
номер провадження 1-кп/570/117/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2022 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000117 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий по АДРЕСА_2 , який є раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 17 березня 2021 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на балконі квартири у будинку за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, використовуючи кухонний ніж, умисно наніс вказаним ножем ОСОБА_7 один удар по обличчю, два удари у життєво важливу частину тіла - ліву половину грудей, один удар в сідницю, один удар в ліве стегно та один удар у спину, в районі лівої лопатки потерпілого, у результаті чого заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді рани на обличчі, сліпого поранення м`яких тканин спини у лівій лопатковій ділянці, сліпого поранення м`яких тканин лівої сідниці, сліпого поранення м`яких тканин лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я та двох проникаючих поранень грудей, кожне з яких продовжується раневим каналом, з ушкодженнями: одне - верхньої долі лівої легені, інше - перикарда та лівого шлуночка серця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння. Від спричинених тілесних ушкоджень у вигляді двох ножових проникаючих поранень грудей з ушкодженням серця та легені ОСОБА_7 помер на місці події. Вказані тілесні ушкодження перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потеплілого.
Потерпілий в судовому засіданні вказав, що він нічого не може пояснити про обставини події, оскільки подія відбулася не в його будинку і він при цьому не був присутнім. Про те, що його син помер через ножове поранення, він дізнався пізніше. Вказав, що обвинувачений не мав права позбавляти життя іншу особу. Претензій матеріального і морального характеру не заявив. Щодо призначення покарання поклався на розсуд суду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, не визнав, оскільки не погоджується із кваліфікацією та пояснив суду, що ввечері 17 березня 2021 року до нього прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вони разом вживали алкоголь, після чого ОСОБА_5 випроводив ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з квартири, оскільки потрібно було зустрічати дружину. Через деякий час прийшов потерпілий та почав вимагати кошти за якийсь борг. У подальшому ОСОБА_5 сказав, щоб вони йшли покурити на балкон. ОСОБА_7 зайшов на балкон із ножем та почав ним махати перед ОСОБА_5 . ОСОБА_5 вдарив потерпілого в лице, перехопив ніж з руки ОСОБА_7 та наніс йому один удар в ліву сторону грудей. Більше він нічого не пам`ятає. При допиті ОСОБА_5 також вказав, що він, враховуючи фізичні дані ОСОБА_7 міг би впоратись із ним і без ножа.
Сторона захисту вказала на те, що дії ОСОБА_5 містили ознаки необхідної оборони. Тому лінія захисту під час судового слідства грунтувалася на доведенні останньої обставини. Однак наприкінці судового слідства, за поясненнями захисника, вказана обставина не знайшла свого підтвердження, а сторона захисту визнала всі фактичні обставини умисного вбивства. В судових дебатах захисник зазначила, що у її підзахисного умислу на вчинення умисного вбивстава не було, вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявності умислу та мотиву обвинуваченого на вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_7 , просила врахувати щире каяття та активне сприяння розслідуванню злочину ОСОБА_9 та застосувати при призначенні покарання положення ст.69 КК України - призначити покарання менше від найменшої межі, а від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком.
Судом під час судового розгляду було досліджено ряд доказів, здійснено допит свідків події та вивчено характеризуючі обвинуваченого дані, що в сукупності своїй є належними, допустимими доказами та такими, що не суперечать один одному. Суд критично сприймає показання обвинуваченого, оскільки вони суперечать іншим доказам, не узгоджуються із встановленими у справі фактичними обставинами, їх слід розцінювати як такі, що не відповідають встановленим слідством і судом обставинам.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_5 є її цивільним чоловіком. Коли вона прийшла в квартиру, то ОСОБА_5 спав на дивані, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Зайшовши на балкон, вона виявила чоловіка і спочатку подумала, що там спить п`яний, однак у подальшому побачила кров і викликала швидку медичну допомогу. Більше нікого в квартирі не було. При цьому вона зауважила, що на столі стояла закуска. ОСОБА_10 охарактеризувала ОСОБА_5 позитивно. Окрім того, вона зазначила, що ОСОБА_5 не часто вживав алкоголь, в основному коли отримував зарплату. При цьому він не бував агресивний, а завжди хотів лише поговорити.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 показав, що він з ОСОБА_7 проходив повз квартиру ОСОБА_5 і ОСОБА_7 постукав до нього у вікно. ОСОБА_5 запросив їх у гості. У ОСОБА_5 вони випили вино та приблизно по 100 грам горілки. За цим ОСОБА_8 пішов до знайомої. При цьому ОСОБА_8 заперечував, що ОСОБА_5 їх виганяв із квартири. Про те, що ОСОБА_7 вимагав повернути борг у ОСОБА_5 , йому нічого невідомо.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.03.2021 за адресою: буд. АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_7 та вилучено з його тіла ніж. При цьому встановлено, що слідів боротьби не було. В ході огляду вилучено сліди пальців рук, змив речовини бурого кольору з дверей балкону, змив речовини бурого кольору №3 з ванної кімнати з поверхні пральної машини вилучений, змив речовини бурого кольору з поверхні крану умивальника, що на кухні, полімерна пластикова ємність з виявленим слідом пальця руки ОСОБА_7 , що вказує на факт вживання ОСОБА_7 алкогольних напоїв з ОСОБА_5 .
Згідно із протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 18.03.2021 на його тілі виявленні колото-різані тілесні ушкодження та вилучено одяг з нашаруванням крові та пошкодженнями від колото-різаних знарядь, у якому він був під час вбивства.
При огляді предметів від 12.04.2021, а саме телефону «Ergo», встановлено, що з телефону здійснювався дзвінок о 22 год. 56 хв., що вказує на те, що вбивство було вчинене після 22 годині 56 хвилин.
Висновок судово-медичної експертизи № 236 від 18.03.2021 вказує на те, що будь-яких ознак наявності тілесних ушкоджень на тілі обстежуваного ОСОБА_5 не виявлено, що свідчить про відсутність явної боротьби чи самооборони між ним та ОСОБА_7 та вказує на те, що останній не наніс ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 156 від 19.04.2021 у ОСОБА_7 встановлені такі травматичні зміни: рана на обличчі; два проникаючі поранення грудей, кожне з яких продовжуються раневим каналом, з ушкодженнями; одне - верхньої долі лівої легені, інше - перикарда та лівого шлуночка серця; сліпе поранення м`яких тканин спини у лівій лопатковій ділянці; сліпе поранення м`яких тканин лівої сідниці; сліпе поранення м`яких тканин лівого стегна; 4 синці та садно на правій нозі; садно на тильній поверхні правої кисті.
Спричинені ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих поранень грудей, кожне зокрема, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (згідно п.2.1.3 п.п. й «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995р.). Рана на обличчі, сліпі поранення м`яких тканин спини, лівої сідниці лівого стегна - до категорії легких із короткочасним розладом здоров`я. Решта вказана (садна, синці) - до категорії легких.
Особливості проникаючих поранень грудей та сліпих поранень м`яких тканин спини, лівої сідниці, лівого стегна (щілевидна форма ран, рівні незсаднені краї, один кінець гострий, протилежний П-подібний, продовження їх раневими каналами) вказують на колюче-ріжучу дію гострого предмету, що має властивості леза та обушка, що відповідає характеристиці клинка ножа, зазначене підтверджене також і даними медико-криміналістичної експертизи. Встановлені зовнішні розміри ран та довжини раневих каналів, дають підстави вважати, що зазначені ушкодження могли бути спричинені клинком ножа довжиною - не менше 15 см та його шириною на рівні занурення в тіло не більше 20 мм.
Смерть ОСОБА_7 настала від гострої масивної крововтрати, внаслідок подвійного проникаючого поранення грудей (що підтверджується наявністю двох ран, котрі продовжуються раневими каналами) з ушкодженням серця та лівої легені, що і призвели до масивної внутрішньої і зовнішньої кровотечі.
Таким чином, між отриманими ОСОБА_7 вказаних поранень грудей та настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Потерпілому було завдано дві однократні травматичні дії в передню поверхню лівої половини грудей та по одній однократній травматичній дії в спину, ліву сідницю та ліве стегно гострим предметом, що має властивості леза та обушка, по типу клинка ножа; одна однократна травматична дія в ділянку обличчя гострим предметом з лезом, по типу леза ножа; п`ять однократних травматичних дій тупими предметами, без відображення їх індивідуальних властивостей в ділянку правої кисті та правої ноги; з силою достатньою для спричинення вказаних вище ушкоджень. Тілесні ушкодження виявленні на тілі ОСОБА_7 , не є характерними для самооборони, падіння чи спричинення власноруч.
Незадовго до смерті ОСОБА_7 вживав алкогольні напої. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з його трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 3,19 %0 (проміле), та 4,38 %0 (проміле) відповідно.
Кількість нанесених тілесних ушкоджень, їх характер та різносторонність свідчить про те, що в даному випадку мала місце не самооборона, а напад на потерпілого. Окрім того, наявність у потерпілого тяжкого ступеня алкогольного сп`яніння дають підстави стверджувати, що останній не міг чинити суттєвого опору нападнику.
Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи №298/156 від 04.06.2021 встановлено, що показання ОСОБА_5 , які він дав під час допиту 18.03.2021 року та під час слідчого експерименту 06.05.2021, не суперечать локалізації та механізму нанесення («наніс гострою частиною клинка ножа удар в область грудної клітки») одного із двох смертельних ножових поранень лівої половини грудей (тобто - між отриманням якого та настанням смерті ОСОБА_7 , існує прямий причинно-наслідковнй зв`язок), що було встановлено в ході судово-медичної експертизи трупа.
Відповідно до висновку експерта 61-мк від 24.03.2021 на шкіряному клапті з ділянки передньої поверхні грудної клітини зліва у ОСОБА_7 виявлені дві колото-різані рани. Дані колото-різані рани виникли внаслідок двох травматичних дій плоскими, односторонне загостреним, колоче-ріжучим травматичним знаряддям на зразок клинка ножа. Вказаний висновок експерта підтверджує нанесення ОСОБА_7 не одного, а не менше двох ударів ножем в грудну клітину, що співвідноситься із показаннями ОСОБА_5 під час слідчого експерименту від 18.03.2021, де останній вказував, що наніс кілька ударів ножем ОСОБА_7 .
Висновком експерта №СЕ-19/118-21/2931-Д від 07.04.2021 встановлено, що на зовнішній поверхні пластикової ємності, що вилучена 18.03.2021 року в ході огляду місця події, виявлений слід пальця руки найбільшими розмірами по вісях 18x33 мм. Слід пальця руки залишений великим пальцем лівої руки трупа, дактилокарта якого заповнена на ім`я ОСОБА_7 . Даний факт вказує, що ОСОБА_7 вживав алкоголь у квартирі, де перебував ОСОБА_5 .
Згідно висновку експерта №304 від 30.03.2021 кров ОСОБА_7 та ОСОБА_5 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологіною системою АВО. Враховуючи, що ОСОБА_5 не отримував тілесні ушкодження, можна стверджувати, що вся виявлена кров у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку експерта №20 від 21.05.2021 встановлено, що при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту обох рук ОСОБА_7 , виявлено кров. При серологічному дослідженні крові встановлено, що вона може належати як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_5 , якщо в останнього на момент події була зовнішня кровотеча. Враховуючи висновок експерта та відсутність у ОСОБА_5 зовнішньої кровотечі можна стверджувати, що кров належить ОСОБА_7 , а слідів боротьби у піднігтьових зрізах немає.
Згідно з висновком експерта №13 від 16.04.2021 у піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_5 крові не виявлено, що вказує на відсутність суттєвої боротьби між ним та потерпілим.
Згідно з висновком експерта №18 від 23.04.2021 при судово-медичній експертизі ножа (вилученого з тіла ОСОБА_7 ), виявлено кров. При серологічному дослідженні крові встановлено, що вона може належати як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_5 , якщо в останнього на момент події була зовнішня кровотеча. У той же час у ОСОБА_5 при судово-медичній експертизі будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.
Відповідно до висновку експерта №307 від 12.04.2021 на одязі ОСОБА_5 , виявлено кров. При серологічному дослідженні крові встановлено, що вона може належати як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_5 , якщо в останнього на момент події була зовнішня кровотеча. У той же час у ОСОБА_5 при судово-медичній експертизі будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Таким чином, суд стверджує, що кров на одязі ОСОБА_9 належить ОСОБА_7 .
Висновок експерта №365 від 23.04.2021 вказує, що на літніх брюках, двох черевиках, виявлено кров (одяг та взуття ОСОБА_7 ). При серологічному дослідженні крові встановлено, що вона може належати як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_5 , якщо в останнього на момент події була зовнішня кровотеча. У той же час у ОСОБА_5 при судово-медичній експертизі будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Таким чином, суд стверджує, що кров належить ОСОБА_7 .
Згідно з витягом №710 із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння (2,23 проміле).
В судовому засіданні досліджено два протоколи слідчих експериментів, проведених із підозрюваним ОСОБА_5 . Обидва слідчі експерименти проведено за участю захисника із застосування відеозйомки.
Під час проведення слідчого експерименту 18.03.2021 ОСОБА_5 вказав, що потерпілого ОСОБА_7 він бачив вперше, у той же час під час допиту в суді ОСОБА_5 вказував, що раніше бачив та знав ОСОБА_7 . Під час слідчого експерименту ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_7 йому ніяких тілесних ушкоджень не заподіяв. При цьому ОСОБА_5 детально показав, як він перехопив ніж з руки ОСОБА_7 та як наніс останньому удар ножем лівою рукою в грудну клітку. При цьому ОСОБА_5 вказав, що наніс ножем кілька ударів, дослівно «пурнув пару разів, два або три рази» і після чого нічого не пам`ятає. Під час слідчого експерименту ОСОБА_5 вказував, що наносив удар саморобним кухонним ножем із коричневою дерев`яною ручкою.
При проведені слідчого експерименту 06.05.2021, який проходив за місцем вчинення злочину, а саме: буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 показав, шо ОСОБА_7 йому ніяких тілесних ушкоджень не заподіяв. При цьому ОСОБА_5 детально показав, як він перехопив ніж з руки ОСОБА_7 та як наніс останньому удар ножем правою рукою в грудну клітку. На початку слідчого експерименту видно, що ОСОБА_5 перехоплений ніж тримає в правій руці разом, водночас ліва рука ОСОБА_5 з правою рукою потерпілого йде по траєкторії руху та разом із правою рукою підозрюваного і ножем наноситься удар в грудну клітину ОСОБА_7 . При повторах своїх дій ОСОБА_5 у подальшому перехопленим ножем у правій своїй руці наносить удар ОСОБА_7 .
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 під час слідчого експерименту 18.03.2021 показував, що наніс удар ножем, який лівою рукою, а під час слідчого експерименту 06.05.2021 показував, що наніс удар ножем, який правою рукою. У той же час, механізм нанесення удару у двох слідчих експериментах однаковий та узгоджується із висновками судово-медичних експертиз.
Також при оцінці розбіжностей у показаннях ОСОБА_5 суд враховує стан сильного алкогольного сп`яніння підозрюваного, оскільки після вчинених ним дій він нічого не пам`ятає, а лише прийшов до тями коли його розбудили після виявлення мертвим ОСОБА_7 . Суд констатує, що стороною обвинувачення у обвинувальному акті не вказувалось, у якій руці тримав ОСОБА_5 ніж під час нанесення ударів ОСОБА_7 . При цьому, механізм нанесення тілесних ушкоджень підтверджується висновком додаткової судово-медичної експертизи №298/156 від 04.06.2021. Так, вказані розбіжності не мають суттєвого значення для кваліфікації злочину та встановлення винуватості ОСОБА_5 .
У відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи від 26.04.2021 № 82/21, ОСОБА_5 в період вчинення інкримінованого злочину будь-яким психічним захворюванням не страждав та на момент проведення експертизи не страждає, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Щодо відстоювання стороною захисту позиції, що в даному випадку мала місце необхідна оборона і дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст. 118 КК України, то суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Згідно постанови пленуму Верховного суду України № 1 від 26.04.2002, при розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Так, у вищевказаній постанові зазначено, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.
Перехід зброї чи інших предметів від нападника до того, хто захищається, сам по собі ще не свідчить про закінчення посягання. У випадках так званої запізнілоі оборони, коли дії щодо захисту були вчинені в умовах явного припинення посягання, особа, яка оборонялась, несе кримінальну відповідальність за заподіяну шкоду на загальних підставах.
В ході судового слідства судом встановлено, що жодних об`єктивних даних, окрім показань, ОСОБА_5 , що на нього було вчинено напад ОСОБА_7 як під час досудового так і під час судового розгляду не отримано.
При оцінці дій ОСОБА_5 суд враховує відсутність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, слідів боротьби чи самооборони як на ОСОБА_5 , так і на місці вчинення злочину, кількість та характер отриманих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наявність не тільки ножових поранень грудей, а й наявність ножа у спині потерпілого, антропометричні дані потерпілого (який був значно нижчим та значно менш фізично розвиненим від ОСОБА_5 ) стан значного алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 3,19 %0 (проміле) в крові та 4,38 %0 (проміле) в сечі, показання ОСОБА_5 , що він впорався б з потерпілим і без ножа.
З урахуванням наведеного суд робить висновок, що визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах. На підставі викладеного, можна з впевненістю стверджувати, що в даному випадку мала місце не самооборона чи необхідна оборона, а умисні дії, спрямовані на протиправне позбавлення іншої особи життя вбивство.
Також, Постанової від 7 грудня 2021 року у справі № 154/215/19 провадження № 51-1498км21 Верховний суд колегією суддів другої судової палати касаційного кримінального суду вказав, що у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи зазначені вище докази, визнає їх належними і допустимими, такими, що містять у собі фактичні дані, які підтверджують винуватість обвинуваченого.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство.
У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують посередньо особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, доведена повністю.
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Судом, на виконання вимог ч.1 ст.22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, суд при призначенні покарання бере до уваги те, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчинення злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчинення злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим. Наприкінці судового слідства ОСОБА_5 уникнув прояву щирого каяття, обмежившись фразою "що він жалкує про те, що сталося". Суду не пояснив, чи дійсно він вчинив умисне вбивство і чи щиро кається у вчиненні саме вбивства. Захисник на прохання обвинуваченого пояснила, що позиція сторони захисту полягає у повному визнанні всіх фактичних обставин по справі, однак всупереч цьому в судових дебатах заявила про недоведеність прокурором наявності умислу в діях обвинуваченого та відсутності прямого умислу на вчинення вбивства потерпілого. Тому з огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що пом`якшуючих покарання обставин не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння.
Диспозиція частини 1 статті 115 КК України, за якою пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, яке, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 7 лютого 2003 року за частиною 1 статті 115 КК України кваліфікуються вбивства, вчинені під час обопільної сварки чи бійки або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні та проаналізованих судом доказів, нанесення удару обвинуваченим ножем потерпілому ОСОБА_7 призвело до пошкодження життєво важливого органу. А тому, враховуючи спосіб, знаряддя вчинення злочину, характер і локалізацію поранення, поведінку винного і потерпілого, що передувала події (раптово виниклий конфлікт, суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Щодо нез`ясованого на думку захисника відповідно до положень ч.1 ст. 91 КПК України мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення суд зазначає, що і мета, і мотив підлягають з`ясуванню, оскільки у ряді випадків вони є кваліфікуючими ознаками цього злочину. Ч. 2 ст. 115 передбачає відповідальність за умисне вбивство: з корисливих мотивів (п. 6), з хуліганських мотивів (п. 7), у зв`язку з виконанням потерпілою особою службового або громадського обов`язку (п. 8), а також з метою приховати інший злочин або полегшити його вчинення (п. 9).

Умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених статтями 116 - 118 КК України, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України.
Враховуючи дії ОСОБА_5 , відсутність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, слідів боротьби чи самооборони як на ОСОБА_5 так і на місці вчинення злочину, кількість та характер отриманих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наявність не тільки ножових поранень грудей, а й наявність ножа у спині потерпілого, антропометричні дані потерпілого (який був значно нижчим та значно менш фізично розвиненим від ОСОБА_5 ) стан значного алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 3,19 %0 (проміле) в крові та 4,38 %0 (проміле) в сечі, показання ОСОБА_5 , що він впорався б з потерпілим і без ножа, мотивом і визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), тобто мотивом вчинення злочину було бажання самоствердитись та показати потерпілому свою значну перевагу себе над ним.
Щодо допустимості протоколу огляду місця події, протоколу затримання, вказані слідчі дії проведені відповідно до вимог КПК України та у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством, а порушень передбачених ст. 87 КПК України судом не встановлено щодо визнання недопустимим постанови про освідування ОСОБА_5 , оскільки у нього не було статусу, суд зазначає, що ОСОБА_5 з моменту затримання набуває статусу підозрюваного, а тому окремої постанови чи роз`яснення його статусу не потребується.
При вирішенні питання щодо достовірності проведених слідчих експериментів суд звертає увагу на те, що слідчі експерименти 18.03.2021 та від 06.05.2021 проведені із застосування відеозйомки, фотофіксації та фіксації у протоколах слідчих експериментів.
Відповідно до ст. 240 КПК України під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. У той же час навіть відсутність відеозапису не є підставою визнання слідчого експерименту недопустимим доказом, оскільки проведення відеозапису під час слідчого експерименту є правом, а не обов`язком особи, яка його проводить. У той же час до змісту слідчого експерименту (протоколу) та до фототаблиці в учасників судового розгляду зауважень як під час досудового, так і під час судового розгляду не було.
Таким чином підстав, в передбачених ст. 87 КПК України, щодо визнання зазначених стороною захисту доказів недопустимими, суд не встановив.
Щодо думки захисника про можливість застосування ст. 69 КК України суд зазначає наступне. Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме спосіб вчинення умисного вбивства за допомогою ножа не дають суду підстав вважати, що прояв каяття наприкінці судового слідства та відсутність каяття у судових дебатах (фраза "жалкую, що так сталось" не може бути розцінена судом, як щире каяття) істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив умисний особливо тяжкий злочин, обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.
Питання про судові витрати, що підтверджені документально, слід вирішити відповідно до ст. 124 КПК України, питання про долю речових доказів - на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у виді тримання під вартою.
В строк відбутого покарання засудженому ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18 березня 2021 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання - з 18 березня 2021 року.
Зняти арешт з майна, накладений ухвалами Рівненського районного суду Рівненської області 18 березня 2021 року.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Ergo» моделі «F182 Point» та дві сім-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»; джинсові штани синього кольору, халат сірого кольору з сірим поясом, тапки коричневого кольору, чоловіча футболка сірого кольору, три кухонні ножі із кухні повернути ОСОБА_5
- мобільний телефон марки «NEFFOS» повернути потерпілому;
- решту речових доказів - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення експертиз 4903 (чотири тисячі дев`ятсот три) гривні 50 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1