Справа № 203/4444/21
Провадження № 1-кп/0203/455/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000882 від 22.08.2021 року, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000882 від 22.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Послався на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у п. п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання останньому запобіжного заходу. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, у разі визнання його вини та усвідомлення невідворотності покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від суду. Також зазначив, що існує ризик незаконного впливання на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні з метою схилення останніх до зміни показань або відмови від показань.
Захисник заперечував проти задоволення заявленого клопотання, оскільки вважав його необґрунтованим, нічим не підтвердженим, ризики, перелічені прокурором не доведені. Також просив врахувати вік обвинуваченого, відсутність в нього судимостей, наявність в нього постійного місця проживання та надмірної тривалості тримання його під вартою.
Обвинувачений при вирішенні клопотання прокурора поклався на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників провадження та ознайомившись із матеріалами обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Судом встановлено, що відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який спливає 04 червня 2022 року.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду існує, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тому у суду є достатні підстави вважати, що обвинувачений, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому злочині, може переховуватися від суду.
При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1ст.177КПК України враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні теж продовжує існувати. Так, дослідження доказів судом триває, допитано тільки потерпілого та частину заявлених стороною обвинувачення свідків, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування та відомостей, наданими прокурором в судовому засіданні, тому, враховуючи стадію судового розгляду, серйозність пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, існує висока вірогідність, що перебуваючи на волі обвинувачений матиме змогу впливати на свідків з метою змін або викривлення їх показань.
Щодо пенсійного віку обвинуваченого та відсутності судимостей, суд зазначає, що такі обставини не є самодостатньою підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який. Крім того, як пояснював обвинувачений раніше в підготовчому судовому засіданні стан здоров`я останнього є добрим та скарг в нього немає.

Крім того, при розгляді клопотання прокурора, суд приймає до уваги відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, які б утримували його за місцем проживання, оскільки з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 не одружений, осіб на утриманні не має.

Щодо твердження обвинуваченого та захисника стосовно того, що справа тривалий час розглядається судом, суд, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак вважає, що ця обставина у даному випадку не свідчить про неможливість подальшого тримання під вартою, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочину, наслідки цих злочинів, а також поведінку учасників кримінального провадження під час введеного в Україні воєнного стану, зокрема, наполягання обвинуваченого на участі в кримінальному провадження обраного ним захисника, який мобілізований до ЗСУ, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Зважаючи на суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, так як злочин вчинено із застосуванням насильства .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 199, 331,369-372 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 30 липня 2022 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1