У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000077 від 28.04.2016 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в МПП Мінітранс, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ :
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває на розгляді кримінальне провадження внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000077 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України надійшов до Ужгородського міськрайонного суду. Дане кримінальне провадження знаходилось в провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_7 ..
У зв`язку із припиненням строку п`ятиричних повноважень судді ОСОБА_7 та, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду 13.02.2017 року був призначений повторний перерозподіл матеріалів даного кримінального провадження, після проведення якого був визначений суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 ..
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 17 квітня 2018 року кримінальне провадження № 0000077 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 квітня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України призначено до судового розгляду.
ОСОБА_6 предявлене обвинувачення, в тому що 28 квітня 2016 року близько 13 години 36 хвилин він, керуючи технічно справним автомобілем марки «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Ужгород по вулиці Підгірній зі сторони села Оноківці Ужгородського району у напрямку вулиці Собранецької, що в місті Ужгороді навпроти будинку № 46, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, не врахувавши дорожню обстановку, що склалася, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_8 , який в той час перетинав проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху автомобіля по пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1, які передбачені Правилами дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи № 205 від 17.06.2016 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді : повного поперечного розриву стінки лівого шлуночка серця із гемоперекардом та гемотампонадою, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку із енцефаломаляцією правої півкулі головного мозку, тотального субарахноїдального крововиливу над правою півкулею головного мозку, забою легень, забою лівої нирки, крововиливу у м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні над правою лобно-скронево-потиличною ділянкою голови, саден на правій вушній раковині, саден на лобі зліва, саден та синців на лівій половині обличчя, саден на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки, синця зовнішнього краю лівої стопи (по ребру стопи), саден на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, саден на поперековій ділянці лівіше від серединної лінії хребта, двох саден на лівій сідниці та саден на правій сідниці.

Дані тілесні ушкодження є характерними для ДТП, виникли у швидкій послідовності одне за одним і свідчать про виникнення їх в результаті здавлення і тертя-ковзання, що могло мати місце при переїзді колесом автомобіля, що рухався, є прижиттєвими і згідно п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті дитини.

Згідно висновку експерта № 10/123 від 31 травня 2016 водій ОСОБА_6 у даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору у сукупності є причиною даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, своїми діями ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме :

п. 1.3 ПДР - учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.4 ПДР - кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила;

п. 1.5 ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 1.10 ПДР - терміни й визначення в ПДР України, в яких зазначено і вимагається від водіїв їх дотримуватись та враховувати під час руху, а саме :

небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

п. 12.3 ПДР - у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 18.1 ПДР - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, отриманням ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Матеріали справи містять декілька експертних досліджень, які, у частині відповідей щодо механізму і обставин дорожньо - транспортної пригоди, містять висновки, які суперечать один одному та містять висновки при умові.

Так, згідно висновку експерта № 10/123 від 31.05.2016 (автотехнічна експертиза) зазначено як вихідні дані ті обставини ДТП, які слідчому повідомила потерпіла ОСОБА_9 під час її допиту і слідчого експерименту, а саме : що спочатку вона зі своїм сином пройшли 5,7 м пішохідним переходом і лише після цього обвинувачений розпочав рух автомобілем через цей пішохідний перехід. У висновку експерта зазначено моментом виникнення небезпеки для руху момент виходу потерпілих на проїзну частину дороги на пішохідну доріжку.

У висновку експерта № 10/123 від 31.05.2016 (автотехнічна експертиза) вказано, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 . Повинен був діяти у відповідності до вимог п.18.1 та 12.3 ПДР України; в даній дорожній обстановці пішоходи повинні були керуватись вимогами п.4.7 та 4.14 (б) ПДР України; водій автомобіля «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинити свій транспортний засіб до місця наїзду в момент виникнення небезпеки для його руху. Моєжливість застосування маневру як заходу по уникненню ДТП в такому випадку не передбачається; з технічної точки зору, з вихідних даних заданих слідство, при умові наїзду на пішохода в межах дорожньої розмітки пішохідний перехід причиною настання даної ДТП стали дії обвинуваченого, який не дотримався вимог пункту 18.1 ПДР та всупереч вимог 12.3 ПДР не вжив заходи до зупинення автомобіля в момент виникнення небезпеки для його руху.

Згідно висновку експерта від 22.08.2016 року за №10/175 (транспортно-трасологічна та авто технічна експертиза) вказано, що оскільки в схемі дорожньо-транспортнох пригоди відсутня будь-яка слідові інформація, що має значення і інформує про стан пішохода в момент первинного контакту, вирішити питання про положення місця наїзду по довжині і ширині проїжджої частини не представляється можливим; будь-яка слідові інформація, яка б могла спростувати або підтвердити, з технічної точки зору, покази потерпілої ОСОБА_10 , щодо наїзду передньою частиною автомобіля на дорожній розмітці «пішохідний перехід» відсутня; при умові, що наїзд відбувся в межах дії дорожньої розмітки «пішохідний перехід» водій автомобіля «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 . Повинен був діяти у відповідності до вимог п.18.1 ПДР України, при умов, що наїзд на пішохода стався за межами пішохідного переходу, водій ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України; в даній дорожній обстановці пішоходи повинні були керуватись вимогами п.4.7 та 4.14 (б) ПДР України; при умові, що наїзд на пішохода відбувся в межах дії дорожньої розмітки «пішохідний перехід», технічна можливість уникнути наїзду на пішохода полягає у дотриманні водієм автомобіля «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимог пункту 18.1 ПДР України. При умові, що наїзд відбувся на пішохіда за межами пішохідного переходу вирішити дане питання не видається можливим.

Допитаний в порядку ст. 356 КПК України експерт ОСОБА_11 показав суду, що підтримує наявні висновки. Проведення цих експертиз йому було доручено за постановою слідчого. Пояснив, що при проведенні експертизи він керувався інструкцією, яка діяла на час її проведення. Вихідні дані, надані слідчим у постанові, передані йому на дослідження і були використані при проведенні експертизи.

При цьому, зазначив, що матеріалів кримінального провадження він не мав, диск з відеозаписом ним не досліджувався.

При цьому, у відповідь на питання №1 згідно висновку експерта від 22.08.2016 року за №10/175 експерт вказав про неможливість встановлення місця наїзду на пішохода, оскільки у схемі ДТП відсутня будь-яка слідова інформація, що має визначальне значення і інформує про стан пішохода в момент первинного контакту.

Водночас, згідно висновку № 5452/5453/52 від 03.11.2017 комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи, як поданий стороною захисту, місце наїзду автомобілем «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 на малолітнього пішохода ОСОБА_8 відбулось повністю на правій смузі проїзної частини вул. Підгірної, при напрямку руху до центру м. Ужгород, поблизу осьової лінії дороги.

Як вбачається з висновку № 5452/5453/52 від 03.11.2017 комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи при дослідженні експертам було надано всі матеріали кримінального провадження, а також відеозапис на сд-диску.

Поряд з цим, допитати експерта ОСОБА_12 яким проводилася відповідна транспортно-трасологічна експертиза не представилось за можливе з урахуванням того, що останнього було мобілізовано до ЗСУ.

Таким чином, у розпорядженні суду наявні два висновки експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

У зв`язку із цим судом поставлено на обговорення питання про призначення експертизи за власною ініціативою виходячи із норми п.1 ч.2 ст. 332 КПК України.

Позиція учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти вчинення судом цієї процесуальної дії.

Сторона захисту, у свою чергу, заперечувала проти призначення експертизи, вказуючи на відсутність підстав недовіряти висновку експерта № 5452/5453/52 від 03.11.2017, яким ураховано більш повні вихідні дані, у той час, як висновок експерта від 22.08.2016 року за №10/175 має ряд суттєвих недоліків, у тому числі, у ньому використані не усі дані, що були надані експерту.

Судом належним чином неодноразово приймалися передбачені законом необхідні заходи щодо виклику в суд потерпілої. Однак, потерпіла ОСОБА_13 в судові засідання не з`являється, заяву про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, прокурором явка потерпілої в судове засідання не забезпечена.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту та додані докази, суд дійшов наступного висновку.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, на підставі п. 1 ч.2 ст. 332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо, зокрема, йому надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

Та у цьому випадку, висновки експертів № 10/123 від 31.05.2016 та від 22.08.2016 року за №10/175 та № 5452/5453/52 від 03.11.2017 у частині відповідей на запитання щодо механізму дорожньо - транспортної пригоди суперечать один одному, а допит експертів не дав можливості усунути ці розбіжності.

При цьому, на доводи сторони захисту щодо недоліків експертного дослідження, проведеного в ході досудового розслідування, і його неповноти, суд зауважує, що висновки експерта не мають для нього наперед встановленої доказової сили (ч. 2 ст. 94 КПК).

А із цього слідує, що на даному етапі наявні два висновки, які прямо суперечать один одному.

При цьому, обидва висновки мають значення для кримінального провадження та містять відомості щодо обставин, які, згідно ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

А як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 05.04.2018 року у справі №585/8/16-к, у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити в рамках кримінального провадження комісійну судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставити запитання щодо механізму та обставин дорожньо - транспортної пригоди.

Так, комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань) ( п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5(у редакції наказуМіністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) (ладі - Інструкція).

У свою чергу, одним із завдань автотехнічної експертизи, серед іншого, є установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП ( п. 1.1.3 Інструкції).

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

При цьому, додаткових вихідних даних, окрім тих, що маються у матеріалах справи, сторони суду не надали.

Отже, з метою всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин провадження, з урахуванням того, що для вирішення питань, що мають істотне значення для справи, необхідні спеціальні знання в області судової автотехніки, і, як наслідок, залучення експерта, суд вважає за необхідне призначити комісійну автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо механізму і обставин ДТП.

До того, суд вважає вірним не вказувати у цій ухвалі на момент виникнення небезпеки, аби виключити гіпотетичну можливість виникнення сумнівів у його об`єктивності, та зауважує, що згідно п. 1.1.3 Інструкції якщо у документі про призначення експертизи (залучення експерта) момент виникнення небезпеки не зазначений, то експерт, виходячи з аналізу дорожньої обстановки, може визначити його за даними, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пунктів 2.1 і 2.2 Розділу II Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, одним із основних завдань транспортно-трасологічної експертизи є визначення місця наїзду на перешкоду (пішохода) і установлення механізму утворення слідів, а одними із вирішуваних такою експертизою питань є встановлення взаємного розташування транспортного засобу і пішохода під час наїзду на останнього і механізму контактування пішохода та транспортного засобу.

Таким чином, питання про механізм потрапляння малолітнього пішохода ОСОБА_8 під ліве заднє колесо автомобіля та про спроможність з технічної точки зору показань потерпілої стосовно переміщення тіла її малолітнього сина після контактування з автомобілем підлягають розв`язанню саме транспортно-трасологічною експертизою.

Тому з цих мотивів, керуючись ст.ст. 332, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:
Призначити в рамках кримінального провадження № 0000077 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.04.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, комплексну комісійну автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертів поставити наступні запитання :

1) Як слід було діяти водію автомобіля «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 у дорожній обстановці, що склалась до моменту ДТП, з технічної точки зору відповідно до вимог Правил дорожнього руху України?

2) Чи вбачаються в діях водія автомобіля «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 невідповідності вимогам ПДР України, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з технічної точки зору ?

3) Чи вбачаються в діях потерпілого пішохода ОСОБА_8 невідповідності вимогам ПДР, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП ?

4) Чи мав технічну можливість водій автомобіля «CITROEN JUMPER», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 .?

5) Чиї дії з учасників дорожньо - транспортної пригоди ( водія ОСОБА_4 чи пішохода ОСОБА_8 ) не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України і чиї дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП ?

6) Де відносно дорожнього полотна стався наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_14 (на дорожній розмітці пішохідний перехід чи поза нею і на якій відстані?

7) Виходячи з зафіксованої під час огляду слідової картини, в якому місці стався наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_8 та яке розташовувались автомобіля та пішоходу відносно елементів проїзної частини?

У розпорядження експертів надати матеріали кримінального провадження, в якому міститься робоча копія диску із записом фіксування судових засідань технічними засобами та дозволити використовувати всі без виключення відомості, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за відмову від виконання покладених на них обовязків без поважних причин за ст. 385 КК України та за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України.

Роз`яснити, що експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Експерт може відмовитися від давання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків. Заява про відмову має бути вмотивованою.

Роз`яснити, що експерт невідкладно повинен повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області про неможливість проведення експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

В судовому засіданні оголосити перерву до закінчення призначеної цією ухвалою експертизи, про що сторони будуть повідомлені у порядку, визначеному КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і є обов`язковою до виконання на всій території України.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1