Справа № 740/1541/22
Провадження № 1-кс/740/475/22
УХВАЛА
20 червня 2022 року м. Ніжин

Cлідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача щодо неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна,

установив:
До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла зазначена скарга ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в якій він просив визнати протиправною бездіяльність дізнавача СД відділення поліції № 2 Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна та зобов`язати дізнавача негайно повернути скаржнику автомобіль марки ГАЗ 3307, р. н. НОМЕР_1 , цистерну ємністю 3,6 м3, роздавальну коробку, вакуумний насос, акумулятор АКБ-100, вилучені під час обшуку 02.02.2022 року.

На обґрунтування доводів скарги зазначено, що 02.02.2022 року під час обшуку гаража на території внутрішнього подвір`я ВАТ «Укртелеком» та державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою: Чернігівська область, м. Бобровиця, вул Незалежності, 49, було вилучено належне за довіреністю скаржнику майно: автомобіль ГАЗ 3307, р. н. НОМЕР_1 , цистерна ємністю 3,6 м3, роздавальна коробка, вакуумний насос, акумулятор АКБ-100.

Станом на 08.06.2022 слідчий, дізнавач чи прокурор у кримінальному провадженні № 0000014 від 26.01.2022 року з клопотанням про арешт вилученого майна до суду не зверталися, тому законних підстав утримувати належне ОСОБА_3 майно немає.

Сторони не з`явилися в судове засідання, подали до суду заяви, в яких просили скаргу розглянути без їхньої участі.

Представник скаржника підтримав скаргу та просив задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_5 надав матеріали кримінального провадження № 0000014 та просив розглянути скаргу згідно з цими матеріалами.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Установлено, що ухвалою слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2022 року надано дозвіл начальнику сектору дізнання Відділення поліції № 2 Ніжинського районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 , дізнавачу ОСОБА_5 на проведення обшуку території внутрішнього подвір`я та розташованих на ньому будівель і споруд ВАТ «Укртелеком» та державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою: Чернігівська область, м. Бобровиця, вул. Незалежності, 49, з метою відшукання і вилучення викраденого майна, шляхом його демонтування з вантажного автомобіля ГАЗ 3307, р. н. НОМЕР_1 , а саме: цистерни ємністю 3,6 м3 (інвентарний номер 1040009/1), роздавальної коробки (інвентарний номер 1040021), вакуумного насосу КО-503 Б (інвентарний номер 1040023) та акумулятора АКБ-100 (850) Maxion Premium (інвентарний номер 1040023), які належні КП «Міськдобробуд».

02.02.2022 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено вантажний автомобіль ГАЗ 3307, р. н. НОМЕР_1 , та доставлено на майданчик тимчасового тримання транспорту ВП № 2 Ніжинського РВП.

Ухвалою слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2022 року надано дозвіл начальнику сектору дізнання Відділення поліції № 2 Ніжинського районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 , дізнавачу ОСОБА_5 на проведення обшуку у вантажному автомобілі ГАЗ 3307, р. н. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 17.08.2021 року належить ОСОБА_7 , знаходиться на території Чернігівської філії АТ «Укртелеком» та державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою: м. Бобровиця, Чернігівської області, вул. Незалежності, 49, та дозвіл на його вилучення разом з вмонтованим на ньому обладнанням, яке належить КП «Міськодобробуд»: цистерною ємністю 3,6 м3 оранжевого кольору, роздавальною коробкою, вакуумним насосом КО-503 Б та акумулятором АКБ-100 (850) Maxion Premium.

Згідно з довіреністю від 27 січня 2022 року ОСОБА_8 від імені ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_3 продати або обміняти на свій розсуд належний ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль ГАЗ 3307, р. н. НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Як передбачено ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тобто застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Згідно з ч. 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Частиною 3 статті 168 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст. 171, частиною шостою ст. 173 цього Кодексу.

При цьому в ч. 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У цьому випадку у слідчого, прокурора після спливу 48 годин виникає обов`язок негайно повернути тимчасово вилучене майно власникам.

Таким чином, можливість законного утримання тимчасово вилученого майна органом досудового розслідування можливе лише в разі накладення на нього слідчим суддею арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України

У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу в цьому кримінальному провадженні, тому слідчий, дізнавач або прокурор зобов`язані були негайно повернути тимчасово вилучене майно його володільцю.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга в частині повернення тимчасово вилученого майна підлягає задоволенню.

При цьому вимоги скарги про визнання протиправною бездіяльності дізнавача ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, оскільки не підпадають під ст. 307 КПК України.

Керуючись статтями 167, 169, 171, 173, 236, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати дізнавача СД відділення поліції № 2 Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 автомобіль ГАЗ 3307, р. н. НОМЕР_1 , цистерну ємністю 3,6 м3, роздавальну коробку, вакуумний насос, акумулятор АКБ-100, вилучені під час обшуку 02.02.2022 року.

У задоволенні скарги в іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1