ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2022 Справа №607/4772/22 Провадження №1-кп/607/1108/2022 м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000462, дані про яке 23.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з базовою середньою освітою, розлученого, що має на утриманні одну малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, раніше судимого вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.02.2020 за ч.2 ст.309, ч.1 ст.310 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2021 близько 16 год. 30 хв. у ОСОБА_4 , який перебував поблизу складських приміщень неподалік залізничного вокзалу у м.Тернополі на площі Привокзальній, 1, де на землі побачив один безбарвний полімерний пакет на застібку із червоною смужкою по горизонталі, у якому знаходилися шість паперових згортків, які були наповнені подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 23.03.2021 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи поблизу складських приміщень неподалік залізничного вокзалу у м.Тернополі на площі Привокзальній, 1, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, взяв із землі один безбарвний полімерний пакет на застібку із червоною смужкою по горизонталі, у якому знаходилися шість паперових згортків, які були наповнені подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, тобто незаконно придбав його. В подальшому ОСОБА_4 незаконно зберігав вказаний наркотичний засіб, який носив при собі. 23.03.2021 близько 16 год. 40 хв. працівниками поліції особливого призначення було виявлено ОСОБА_4 , який поводив себе підозріло. 23.03.2021 під час огляду місця події поблизу складських приміщень неподалік залізничного вокзалу у м.Тернополі на площі Привокзальній, 1 було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 один безбарвний полімерний пакет на застібку із червоною смужкою по горизонталі, у якому знаходилися шість паперових згортків, які були наповнені подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, дана речовина є наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуана), загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 12,92 грама.

Згідно ст.ст.2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Списку №1, Таблиці №1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, канабіс, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, від дачі показів відмовився, відповідно до ст.63 Конституції України. Крім того під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся і просив суд суворо його не карати.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються процесуальних витрат і речових доказів. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Згідно ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши отримані, досліджені і перевірені в судовому засіданні матеріали, які характеризують особу обвинуваченогов рамках даного кримінального провадження, прийшов до висновку, що дії ОСОБА_4 помилкового кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України, з огляду на наступне.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

Поряд з цим, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 був раніше засудженим вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.02.2020 за ч.1 ст.310 та ч.2 ст.309 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Вказаним вироком на підставі ст..ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено 1 рік іспитового строку.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено 23.03.2021, тобто за спливом року після його засудження вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.02.2020 за ч.1 ст.310 та ч.2 ст.309 КК України, а тому ОСОБА_4 не є особою, яка вчинила злочин протягом року після засудження за цією статтею, відтак відсутні правові підстави для кваліфікації його дій за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

Не спростовує таких висновків суду і наявна в матеріалах кримінального провадження ухвала Теребовлянського районного суду від 08.04.2021, якою ОСОБА_4 звільнено від подальшого відбування покарання згідно вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.02.2020, оскільки така не впливає на наявність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки дій ОСОБА_4 .
За наведеного, суд вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Суд також враховує, що така перекваліфікація дій не порушує прав особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, не змінює обставин правопорушення, викладених в обвинувальному акті та покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч.1 ст.309 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.89 КК України є особою, що не має судимості, за місцем проживання характеризується задовільно, згідно витягу з наказу №47 від 02.03.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної Гвардії України, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Враховуючи викладене та загальні засади призначення покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією цієї статті та положень ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На думку суду, за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, таке покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.
Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речового доказу слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 124, 336, 337, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ: сейф-пакет НДЕКЦ №5409148, горловина якого заклеєна, на якому міститься пояснювальний текст, виконаний барвником синього кольору, а саме: «Висновок експерта СЕ №19/120-21/3412-НЗПРАП від 08.04.2021р.» із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, що має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди, зокрема, тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 12,92 грама, який згідно постанови від 09.04.2021 переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів від 08.04.2021 №СЕ 19/120-21/3412 МРВ в розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок.
Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1