Справа № 392/992/22
Провадження № 1-кп/392/194/22

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 08.07.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска, Кіровоградської області, громадянина України, із повною середньою освітою, перебуваючого у шлюбі не офіційно, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
06.07.2022 близько 17 години, точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у своєму будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої разом із співмешканкою ОСОБА_5 , та в цей між ними виникла словесна суперечка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілої, умисно наніс близько трьох ударів обома руками по обличчю та по голові останньої, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в слизову верхньої та нижньої губ, синців обличчя, голови, які по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вийшли у двір домоволодіння, де їх словесна суперечка продовжилась. В той час, ОСОБА_3 , силою рук штовхнув ОСОБА_5 , яка від поштовху не втрималась на ногах та упала на землю, після чого ОСОБА_3 з положення стоячи наніс їй близько двох-трьох ударів рукою по руках ОСОБА_5 , яка в той час прикривала своє обличчя та не менше трьох ударів правою ногою в область тулуба, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді синців правого передпліччя, лівого плеча, лівої поперекової ділянки, які по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Потім, потерпіла ОСОБА_5 , з метою уникнення конфлікту піднялась та перейшла на інше місце у дворі, де знову впала від поштовху у спину ОСОБА_3 . Після цього, ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, продовжив спричиняти потерпілій тілесні ушкодження, а саме тоді коли ОСОБА_5 знаходилась в положенні лежачи на животі, схопив останню обома руками за ноги та наніс не менше двох ударів ногами ОСОБА_5 по її ногах, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синців лівої та правої гомілок, які по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після цього, коли потерпіла ОСОБА_5 намагалась піднятись із землі, ОСОБА_3 , наніс один удар ступнею лівої ноги по лівій руці ОСОБА_5 , заподіявши їй тілесне ушкодження у вигляді тупої травми лівої верхньої кінцівки закритий осколковий перелом лівої ліктьової кістки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням відломків, яке по ступені тяжкості відноситься до категорії середніх, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не заперечував щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та пояснив, що він 06 липня 2021 року ближче до вечора перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та після спільного розпиття алкогольних напоїв разом зі співмешканкою ОСОБА_6 почали сваритися. В ходів сварки він руками разів три вдарив ОСОБА_5 по обличчю та голові, потім руками штовхнув її на землю, вона впала та він знову наніс два три удари по руках співмешканки, яка прикривала обличчя руками, та декілька ударів ногою по тулубу. Потім вона піднялася, перейшла в інше місце в дворі та він знову штовхнув її в спину, від чого знову впала, а він наніс ще декілька ударів ногами по її ногах та руці. Також пояснив, що це відбувалося у присутності їх спільної дитини. Повністю відшкодував потерпілій витрати на лікування, просив щиро вибачення, зазначив, що наразі помирилися з потерпілою, продовжують співмешкати разом, запевняв суд, що в подальшому не допустить подібної поведінки, цінує свою сім`ю: дружину (співмешканку) та дітей. У вчиненому розкаявся, вказав, що зробив відповідні висновки, соромно за вчинене ним. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що учасники провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням характеризуючих даних на особу, визнавши недоцільним допит потерпілої, свідків, вивчення письмових доказів у провадженні.

Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено. З`ясувавши позиції прокурора та обвинуваченого, потерпілої, у наданій на адресу суду заяві, суд дійшов висновку про правильність кваліфікації досудовим слідством дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що компрометуючі матеріали у Маловисківській міській раді відносно ОСОБА_3 відсутні, останній не працює, перебуває у шлюбі неофіційно, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, на диспансерних обліках в кабінетах психіатра та нарколога КНП «Маловисківська лікарня» не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставинами, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, та щодо подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, у виді обмеження волі в межах санкції статті ч. 1 ст. 122 КК України, яке є необхідним та достатнім, на думку суду, для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 бажає виправитися, розкаявся у вчиненому, дав правдиві та послідовні показання, негативно оцінює вчинені ним кримінальні правопорушення, демонструє готовність понести заслужене покарання, а також враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_5 , у наданій на адресу суду заві, щодо призначення покарання обвинуваченому, зокрема просила суворо не карати, призначити мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також ту обставину, що обвинувачений щиро вибачився перед потерпілою, в подальшому зобов`язався не чинити таких дій, надав матеріальну допомогу на лікування потерпілої, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 саме такого виду та розміру покарання буде справедливим, необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарати останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не встановлено.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачен(ому)ій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_7
суддя