Дата документу 28.03.2022 Справа № 334/49/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/49/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/165/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)31 серпня 2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік;
2)9 серпня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 3 липня 2014 року за амністією;
3)10 травня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 10 жовтня 2018 року по відбуттю строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 березня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

3 січня 2022 року приблизно о 19 год. 15 хв. ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля під`їзду №4, буд. АДРЕСА_2 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись позаду потерпілого, шляхом застосування фізичної сили до останнього, яка виразилась у вигляді ривку його чоловічої сумки, яка знаходилась у потерпілого на плечах, від чого ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав навзнак на землю.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 почав наносити удар, не менше чотирьох, кулаками обох рук в область обличчя та один удар ногою в область тулубу потерпілому ОСОБА_11 .
Далі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, який в цей час знаходився лежачі на землі, з його куртки в яку він був одягнений, а саме із внутрішньої кишені, відкрито викрав грошові кошти у сумі 100 грн., різними купюрами, мобільний телефон «Sigma mobilt X-treme IT67m», вартістю 1000 грн. та розкладний ніж, який знаходився в чоловічій сумці потерпілого, вартістю 100 грн.
Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , утримуючи при собі мобільний телефон «Sigma mobilt X-treme IT67m», розкладний ніж та грошові кошти у сумі 100 грн., які належать ОСОБА_11 , незважаючи на заклики потерпілого про припинення протиправних дій відносно нього, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

4 січня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 9).

11 січня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 40).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підозрюваний має постійне місце проживання за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_12 , має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_13 , 2020 року народження (відповідно до свідоцтва про народження дитина за реєстрова на чоловіка його дружини, який пропав без весті, та шлюб не розірваний), неофіційно працює у приватного підприємця, є фактично єдиним годувальником у родині, оскільки дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.
Вказує, що в оскаржуваній ухвалі присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
Зазначає, що оскільки протягом розгляду клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заході для їх запобігання, а тому є всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту.
У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану його захисником апеляційну скаргу та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, досудове розслідування було закінчено 28 січня 2022 року, обвинувальний акт був направлений до суду та вже в рамках судового провадження було продовжено запобіжний захід.
Повідомлена належним чином захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судове засідання апеляційного суду не з`явилась, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подала, обвинувачений не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі захисника в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який законом віднесено до тяжких умисних злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідка та вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, факт неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності в минулому та відбування ним покарання в місцях позбавлення волі, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що не виключається можливість незаконного впливу на потерпілого та свідка ОСОБА_14 , який є знайомим підозрюваного і останньому можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.
Також, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, у тому числі, корисливих тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так за амністією і по відбуттю строку покарання, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, відсутні дані, що він має постійне джерело доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних злочинів.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні неповнолітню дитину, неофіційно працює у приватного підприємця не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому, доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний утримує неповнолітню дитину та дружину додані не були.
Посилання з приводу неофіційного місця роботи також є сумнівним, оскільки не було зазначено навіть найменування приватного підприємця та інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення свідчить про те, що останній заробляє на життя шляхом вчинення умисних корисливих злочинів.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 березня 2022 року залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4