ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1381/22 Справа № 205/3890/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2022 року було продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11 червня 2022 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні, який ще не допитаний, а також скоєння інших кримінальних правопорушень, оскільки дане кримінальне правопорушення було скоєно в період знаходження на розгляді в Кіровському районному суді м.Дніпропетровська обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та зробив висновок, що жоден із більш мяких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обовязків.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2022 року та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час з 22.00 год до 06.00 год із покладенням процесуальних обовязків за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, а також вчинити новий злочин.
Захисник зазначає, що обвинувачений має неповнолітню доньку, яка потребує батьківської уваги, його родина потребує фінансової допомоги, має позитивну характеристику з місця мешкання та роботи, суду першої інстанції були надані гарантії працевлаштування, у справи допитані потерпілий та свідки, окрім ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ( перебуває у розшуку), а також з Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надана довідка про те, що ОСОБА_7 не порушував запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник зазначає, що ОСОБА_7 тримається під вартою у нелюдських умовах, оскільки в установі виконання покарань відсутнє свіже повітря, відсутні гігієнічні умови, недостатнє природне освітлення, відсутність можливості виконувати фізичні вправи на свіжому повітрі, відсутня постільна білизна, недостатня кількість продуктів харчування, переповненість камери, санітарні умови не відповідають умовам гігієни.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що має малолітню доньку, має позитивні характеристики з місця проживання та роботи, всі учасники у справі майже допитані.
Вказує, що потерпілий говорить не правду, що підтверджується показами свідків, працівниками поліції, які були допитані у суді першої інстанції, а також довідками з лікарні.
Зазначає, що прокурор навмисно затягує розгляд справи.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочинів та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких він обвинувачується.
Колегія суддів зазначає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків, оскільки йому відомо їх місце проживання, тому ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_7 може скоїти інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, тобто, має схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , щодо неналежних умов тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки це не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 має неповнолітню доньку, він має позитивну характеристику з місця мешкання та роботи, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент скоєння інкримінованого йому злочину, у скоєнні якого він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3