Справа № 357/5632/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2022 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005937 від 10.11.2017 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, має на утримані малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого офіційно, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:

відповідно до зміненого формулювання обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 28 травня 2021 р. прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що:

в жовтні 2017 року, (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), зранку, в період часу близько з 8.00 до 12.00 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю дружини ОСОБА_7 , яка перебувала на робочому місці та інших сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям, являючись членом сім`ї малолітньої ОСОБА_8 , а саме, вітчимом, маючи на меті задовольнити свої сексуальні потреби, запросив до приміщення однієї із кімнат вказаної квартири, малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому, достовірно розуміючи, що вона є малолітньою, усвідомлюючи свої дії та посягаючи на нормальний психічний розвиток малолітньої ОСОБА_8 , та негативно впливаючи на її психіку, поклав її на ліжко у кімнаті, накрив простирадлом та умисно почав здійснювати фізичні розпусні дії, які виразились у непристойних дотиках, пальцем його руки до статевого органу малолітньої та намагався проникнути пальцем до статевого органу малолітньої, чим задовольнив в такий спосіб свої статеві потреби та статеву пристрасть.

Прокурором дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 156 ч.2 КК України вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинене членом сім`ї.

Прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у пред`явленому обвинувачені у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України надав суду такі докази:

1.Показання малолітньої потерпілого ОСОБА_8 про те, що коли мама була на роботі вранці під час осінніх канікул вона з ОСОБА_9 спали у маленькій кімнаті. ОСОБА_10 позвав її зі своєї кімнати. Він сказав, щоб вона прийшла до нього. Вона пішла до нього. Коли підійшла він лежав, вона лягла поряд з ним у ліжко. У чому вона і ОСОБА_10 були одягнуті не пам`ятає. Потім ОСОБА_10 рукою мацав її, потім свій пальцем запихнув їй у статевий орган. Він там водив. Їй було неприємно. Він не погрожував їй. Вона довго не розповідала про це мамі, т.я. боялася ОСОБА_11 . ОСОБА_10 не просив її доторкатися до нього. Вона його не торкалася. Це було вперше, такого раніше не було;

2.Показання свідка ОСОБА_12 про те, що у 2017 р. у малолітньої ОСОБА_13 вона була класним керівником. Про подію їй стало відомо восени-взимку 2017 р., більш точно не пам`ятає. До неї звернулася мати малолітньої і повідомила про події розбещення малолітньої доньки. Вона розповідала, що вітчим дівчинки торкався статевих органів дівчинки. Мати була схвильована і стурбована. Після цих подій вона побачила зміну у поведінці ОСОБА_13 . Дівчинка їй на батьків не скаржилася;

3.Показання свідка ОСОБА_14 про те, що вона була в Ірпіні. Внучка ОСОБА_13 плакала, сказала, що вдома їй щось розкаже. Це було у жовтня 2017 р. Дівчинка була схвильована. Сказала, що тобі усе розкажу. Коли вона приїхала до доньки, то побачила, що усі були схвильовані: дочка, чоловік і онука. Онука розказала їй, що коли мама пішла на роботу, ОСОБА_10 покликав її до спальні, почав пальцем колупати в піхві. Вона побігла, почала плакати, закрилася. Це було вдень. ОСОБА_10 казав їй щоб вона мамі не казала. Дочка про це знала. Після цих подій відносини у дочки з чоловіком погіршилися. Після цих подій ОСОБА_10 спілкувався з дітьми;

4.Показання свідка ОСОБА_15 про те, що обвинувачений є її сином. Колишня невістка ОСОБА_16 запросила її на розмову. Вона зайшла до неї о 21 годині. Вона і ОСОБА_16 зайшли до кімнати. ОСОБА_16 сказала дочці ОСОБА_13 , щоб вона зайшла та розказала. Каміла сказала, що ОСОБА_10 трогав її статевий орган. Потім прийшов ОСОБА_10 . Вона запитала у нього чи знає він, що говорить ОСОБА_13 . Він заперечував повідомлене ОСОБА_13 . Чи були у ОСОБА_16 підстави оговорити її сина не знає. Каміла говорила їй: бабуся твого ОСОБА_11 скоро посадять. На поведінку сина сусіди не жалілися. Стосунки між ОСОБА_11 і ОСОБА_16 погіршилися у травні 2017 р.;

5.Показання законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 про те, що із обвинуваченим були подружжям. У теперішній час розлучені. Стосунки неприязні. 10.11.2017 р. вона забрала ОСОБА_13 із музичної школи. Каміла сказала, що хоче їй щось розказати. Вона розказала їй, що ОСОБА_10 покликав її до своєї кімнати. Поклав її на диван. Ліву руку облизав і запихав їй у статевий орган. Вона не повірила. Вона попросила, щоб вона ще раз розказала. Каміла ще раз те ж саме повторила. Після цього вони пішли до бабусі. Там ОСОБА_13 розказала те ж саме. Та сказала: ще цього не хватало. Каміла те ж саме розказала при матері ОСОБА_11 , що розповідала їй раніше. Була написана заява, у них відбирали показання. Подія ця мала місце у кінці жовтня 2017 р. Коли ОСОБА_13 прийшла із канікул у школі, то вона почала ховатися і вчителька сказала їй, подивіться щось із дитиною відбувається. До цього ніяких звинувачень не було. Вона особисто просила ОСОБА_11 працювати. Якби не це, що сталося вона не пішла б від ОСОБА_11 . Після розлучення у неї немає будь-яких претензій до обвинуваченого. До 10.11.2017 р. між нею і ОСОБА_13 не було розмов про статеві стосунки. Вона не змушувала ОСОБА_13 говорити будь-що проти ОСОБА_11 поганого, у тому числі того що стосується обвинувачення. Неприязними стосунки між нею і ОСОБА_11 стали після розповіді ОСОБА_13 про дії ОСОБА_11 . Вона не говорила ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_13 їй повідомила, взнала від ОСОБА_13 стосовно дій ОСОБА_11 . Її дочка не могла придумати того, що насправді не було. Думає, що те, про що їй повідомила дочка ОСОБА_13 , дійсно мало місце. Каміла не схильна до перебільшень, із нею працював психолог. Коли обвинувачений почув про що розповіла ОСОБА_13 він обурився, вхопив ОСОБА_13 за шию, виражався нецензурними словами. На час подій ОСОБА_13 було 8 років. Каміла на той час не знала про статеві відносини. Вона не знала про такі стосунки. Правдивість показань доньки підтвердили психологи після спілкування із донькою. Камілою був здійснений відповідний малюнок і там є те, що може свідчити про біль дитини від того, що насправді мало місце. Обстеження статевого органу дитини показало почервоніння. Проникнення не має, а почервоніння було. Про проникнення ОСОБА_13 казала, що це було дуже швидко і це було їй неприємно;

письмові докази:

6.Заява ОСОБА_7 від 10.11.2017 р. про притягнення до відповідальності її чоловіка ОСОБА_5 , який проживає АДРЕСА_1 , який близько трьох тижнів тому здійснив розпусні дії відносно її малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

7.Висновок судово-психіатричного експерта № 80 від 31.01.2018 р., відповідно до якого у поведінці ОСОБА_8 на наданому для дослідження відеозаписі … несамостійного надання показань не спостерігається. Ознак психологічного впливу, навіювання, примусу на ОСОБА_8 з боку осіб, які приймали участь у проведені та фіксації даної слідчої дії не спостерігається. Ознак підвищеної схильності до фантазування у неї не с постерігається;

8.Висновок судово-психіатричного експерта № 78 від 31.01.2018 р., відповідно до якого розумовий розвиток малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідає її віку. Внаслідок свого малолітнього віку могла та може правильно сприймати лише зовнішню, фактичну сторону обставин, що мають значення по справі та давати щодо них відповідні показання. Не виявляє ознак підвищеної схильності до фантазування та заміщення проміжків пам`яті вимислом. Внаслідок свого малолітнього віку не могла розуміти характер та значення інкримінованих відносно неї дій та чинити опір. ОСОБА_8 на психічне захворювання не страждає, однак внаслідок свого малолітнього віку вона може правильно сприймати лише зовнішню, фактичну сторону обставин, що мають значення по справі;

9.Висновок судово-психіатричного експерта № 232 від 18.04.2018 р., відповідно до якого процес надання показань ОСОБА_8 на наданому для дослідження відеозаписі її допиту від 14.04.2018 р. має наступні особливості:…. У її поведінці на наданому для дослідження відеозаписі психологічні особливості, які дають підстави для визначення ознак несамостійного надання показань не спостерігається. Ознак психологічного впливу, навіювання, примусу на неї з боку осіб, які приймали участь у проведенні та фіксації даної слідчої дії не спостерігається. Ознак підвищеної схильності до фантазування у ОСОБА_8 не спостерігається;

10.Висновок судово-психіатричного експерта № 79 від 31.01.2018 р., відповідно до якого у поведінці ОСОБА_7 на наданому для дослідження відеозаписі психологічні особливості, які дають підстави для визначення ознак несамостійного надання показань не спостерігаються. Ознак психологічного впливу, навіювання, примусу на ОСОБА_7 з боку осіб, які приймали участь у проведенні та фіксації даної слідчої дії не спостерігається. Ознак підвищеної схильності до фантазування у ОСОБА_7 не спостерігається. Ознак навіювання, впливу, примусу чи інших дій, які б могли спотворити зміст її показів не спостерігається;

11.Документи, щодо особи обвинуваченого: ксерокопія аркушів паспорта ОСОБА_5 , картки ІПН, вимога про судимість (раніше не судимий); лист із Білоцерківського ОМВК про те, що ОСОБА_5 придатний до військової служби; лист із КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» про те, що ОСОБА_5 під наглядом лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Суд, дослідивши докази надані прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у висунутому обвинувачені у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України, прийшов до висновку про не доведеність, що зазначене кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України не визнав та дав наступні показання: із ОСОБА_17 він познайомився у 2015 р., перебував у шлюбі, у них народилася спільна дитина ОСОБА_9 . У ОСОБА_16 від першого шлюбу є донька ОСОБА_13 , яка називала його папулею. Дівчинка не проста за характером. Після народження ОСОБА_9 у Каміли почалися ревнощі. Спільне життя із ОСОБА_16 було нормальне, до того часу коли він потрапив у ДТП, і у зв`язку з цим він мав виплачувати кошти. На його утримані було 3 жінки: жінка, дочка і ОСОБА_13 . Він старався викручуватися. У зв`язку з цим фінансовий стан сім`ї погіршився, і після цього почали виникати непорозуміння і конфлікти. Будь-які дії, у тому числі ті у чому його обвинувачують, він стосовно ОСОБА_13 не вчиняв. Каміла повідомила йому про начебто вчинене ним стосовно неї тоді, коли він прийшов додому із тренування. Він після почутого сказав, навіщо це ви придумали. Вважає, що це видумка Каміли. Показання які давала ОСОБА_13 вважає навіювання їй з боку інших осіб, через погіршення стосунків між ним і ОСОБА_16 . Просить виправдати його.

Відповідно до ст. 6 п.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтей 2,3 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.ст. 84-87,89 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України …, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 131-1 Конституції України визначено: в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Відповідно до ст. 37 ч.1,2 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 ч.4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При оцінці допустимості доказів, суд має переконатися що спосіб отримання доказів був законним, оскільки від цього залежить справедливість судового процесу в цілому (п.40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жуковський проти України», п.42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України»).

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Відповідно до ст. 13 ч.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Захисником суду надано:

заяву про проведення експертизи від 08.11.2021 р., висновок експерта № СЕ-19-21/36916-ФП від 22.11.2021 р., відповідно до якого:

Дата та час створення файлів згідно метаданих:

-«P1190603.JPG»: 18.05.2018- 12:54; -«P1190604.JPG»: 18.05.2018 - 12:54;

-«P1190785.JPG»: 18.05.2018 - 13:12;-«P1190786.JPG»: 18.05.2018- 13:12;

-«P1190787.JPG»: 18.05.2018- 13:12;-«P1190788.JPG»: 18.05.2018 - 13:12;

-«P1190789.JPG»: 18.05.2018 - 13:12;-«P1190790.JPG»: 18.05.2018 - 13:12.

У файлах «P1190603.JPG», «P1190604.JPG» - ознак монтажу не виявлено.

У файлі «P1190603.JPG» зафіксовано той самий документ, який зображено на роздрукованому фотознімку «6» (нумерація у верхньому правому куті документа) «Постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 11 листопада 2017 р. від імені першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області радника юстиції ОСОБА_18 без підпису».

У файлі «Р1190604.JPG» зафіксовано той самий документ, який зображено на роздрукованому фотознімку «7» (нумерація у верхньому правому куті документа) «Постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 11 листопада 2017 р. від імені першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області радника юстиції ОСОБА_19 без підпису» (т.2 ас.п.120-170). Судом вони досліджені і приєднані до справи.

Захисником суду надано:

фотокопії документів кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., а саме:

-фотокопію опису матеріалів кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р. що надрукований з графічних файлів ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-фотокопію 6 аркуша кримінального провадження № 0005937 від

10.11.2017 р., на якому відображена постанова про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від імені першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області радника юстиції ОСОБА_18 без його підпису, що надрукований з графічного файлу ОСОБА_20 ;

-фотокопію 7 аркуша кримінального провадження № 0005937 від

10.11.2017 р., на якому відображена постанова про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від імені заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області радника юстиції ОСОБА_19 без його підпису, що надрукований з графічного файлу Р1190604.JPG;

-фотокопії 92-93 аркушів кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення ОСОБА_5 про підозру від 27 березня 2018 р. погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_21 , який не мав відповідних повноважень, що надруковані з графічних файлів Р1190714.JPG- Р1190715.JPG;

- фотокопії 95-96 аркушів кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення ОСОБА_5 про зміну раніше

повідомленої підозри від 03 травня 2018 р. погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_21 , який не мав відповідних повноважень, що надруковані з графічних файлів Р1190717.JPG- Р1190718.JPG;

-фотокопію 150 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено доручення слідчому Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітану поліції ОСОБА_22 від імені прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області юриста першого класу ОСОБА_21 від " " травня 2018 р. без його підпису, що надрукований з графічного файлу Р1190785.JPG;;

-фотокопію 151 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення підозрюваному ОСОБА_5 від імені прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області юриста

першого класу ОСОБА_21 від " " 05.2018 № 33- вих.18 без його підпису,

що надрукований з графічного файлу Р1190786.JPG;

-фотокопію 152 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення захиснику підозрюваного ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_23 від імені прокурора Білоцерківської місцевої

прокуратури Київської області юриста першого класу ОСОБА_21 від " "

05.2018 № 33- вих.18 без його підпису, що надрукований з графічного файлу ОСОБА_20 ;

-фотокопію 153 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення потерпілій ОСОБА_8 від імені прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області юриста

першого класу ОСОБА_21 від " " 05.2018 № 33- вих.18 без його підпису,

що надрукований з графічного файлу Р1190788.JPG;

-фотокопію 154 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017, на якому відображено повідомлення представнику потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 від імені прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області юриста першого класа ОСОБА_21 від " " 05.2018 № 33- вих.18 без його підпису, що надрукований графічного файлу ОСОБА_20 ;

-фотокопію 155 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення представнику потерпілої ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_24 від імені прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області юриста першого класу ОСОБА_21 від " " 05.2018 № 33- вих.18 без його підпису, що надрукований з графічного файлу ОСОБА_20 ;

-фотокопію 156 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення підозрюваному ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження від імені слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в

Київській області капітана поліції ОСОБА_25 від " " травня 2018 р., без його

підпису, що надрукований з графічного файлу Р1190791.JPG;

-фотокопію 157 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення захиснику підозрюваного ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_23 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження від імені слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_25 від " " травня 2018 р., без його підпису, що надрукований з графічного файлу

ОСОБА_20 ;

-фотокопію 158 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення потерпілій ОСОБА_8 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження від імені слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в

Київській області капітана поліції ОСОБА_25 від " " травня 2018 р., без його

підпису, що надрукований з графічного файлу Р1190793.JPG;

-фотокопію 159 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення законному представнику потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження від імені слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_25 від " " травня 2018 р., без його підпису, що надрукований з графічного файлу ОСОБА_20 ;

-фотокопію 160 аркуша кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено повідомлення представнику потерпілої ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження від імені слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_25 від «___» травня 2018 р., без його підпису, що надрукований з графічного файлу ОСОБА_20 ;

- фотокопії 164-166 аркушів кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від імені слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_25 від "___" травня 2018 р., без його підпису, що підписані захисником та підозрюваним 18 травня 2018 р. і надруковані з графічних файлів P1190799.JPG, P1190800.JPG, ОСОБА_20 ;

-фотокопії 167-169 аркушів кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., на якому відображено протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від імені слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_25 від " " травня 2018 р., без його підпису, що підписані захисником та підозрюваним 18 травня 2018 р. і надруковані з графічних файлів Р1190802.JPG, Р1190803.JPG, Р1190804.JPG;

- DVD-R диск "Titanium" із графічними файлами фотокопій матеріалів кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., що утворились в результаті фотографування захисником та підозрюваним 18.05.2018 р., на цифровий фотоапарат "Panasonic DMC-TZ 18", наданих для ознайомлення матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України (т.2 а.с.п.183-208).

Судом вони досліджені і приєднані до справи.

За клопотанням сторони захисту, прокурором 20.01.2022 р. суду надані і у судовому засіданні досліджені оригінали документів (т.2 а.с.п.213-241).

В ході дослідження судом наданих прокурором оригіналів документів, встановлено, що у верхньому правому куті кожного із них вказано номер аркуша кримінального провадження, які співпадають із номерами аркушів фотокопій зазначених документів, наданих стороною захисту (т.2 а.с.п.213-240 : т.2 а.с.п.183-208). Вказані оригінали документів, надані прокурором містять підписи службових осіб, які у них зазначені. Водночас у фотокопіях цих документів, наданих стороною захисту, підписи службових осіб, які у них зазначені, відсутні.

Судом 20.01.2022 р. було задоволено клопотання захисника про ознайомлення з матеріалами судової справи із можливістю застосування цифрової камери.

Захисником суду надано:

висновок експерта № СЕ-19-22/3835-ФП від 10.02.2022 р., відповідно до якого:

1. Графічні файли з назвами « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 »,« ОСОБА_20 »,« ОСОБА_20 »,« ОСОБА_20 »,« ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 » на наданих USB-флеш- накопичувачі із маркуванням «KINGSTON» DTSE9 16GВ та DVD-R диску НР Light ідентичні між собою.

2. Дата та час зйомки документу, що зображений у графічному файлі наданому на дослідження «Р1190799.JPG»: дата 18.05.2018 час 13:13:23.

Дата та час зйомки документу, що зображений у графічному файлі наданому на дослідження «Р1190800.JPG»: дата 18.05.2018 час 13:13:28.

Дата та час зйомки документу, що зображений у графічному файлі наданому на дослідження «Р1190801.JPG»: дата 18.05.2018 час 13:13:33.

Дата та час зйомки документу, що зображений у графічному файлі наданому на дослідження « ОСОБА_20 »: дата 18.05.2018 час 13:13:37.

Дата та час зйомки документу, що зображений у графічному файлі наданому на дослідження «Р1190803.JPG»: дата 18.05.2018 час 13:13:42.

Дата та час зйомки документу, що зображений у графічному файлі наданому на дослідження «Р1190804.JPG»: дата 18.05.2018 час 13:13:46.

3. Ознак внесення змін до метаданих графічних фалів (в тому числі, дати

та часу) наданих на дослідження « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 »,«P1190800.JPG», « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 », «Р1190804.JPG» не виявлено.

4. У графічних файлах наданих на дослідження « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 », «P1190800.JPG», « ОСОБА_20 », « ОСОБА_20 »,

«Р1190803.JPG», «Р1190804.JPG» ознак монтажу не виявлено.

5. У файлі «P1190604.JPG» зафіксовано той самий документ, який зображено на роздрукованому фотознімку «7» (нумерація у верхньому правому куті документа) «Постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні» від 22 березня 2018 р. від імені заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області радника юстиції ОСОБА_19 без його підпису».

6. Відповісти на запитання: «Чи ті самі аркуші матеріалів кримінального

провадження (досудового розслідування), інформація про яке внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005937 від 10.11.2017 р., із нумерацією у верхньому правому куті 6, 7,150,164-169, із якими знайомилась і фотографувала сторона захисту 18 травня 2018 р., що зафіксовані у графічних файлах кримінального провадження "P1190603.JPG", "P1190604.JPG", "Р1190785.JPG", "P1190799.JPG","P1190800.JPG", "Р1190801.JPG", "P1190802.JPG", " ОСОБА_20 ", "Р1190804.JPG», на яких не міститься підписів посадових осіб, від імені яких вони складені, і ті, що долучені прокурором до матеріалів судової справи 20 січня 2022 р., які зафіксовані у графічних файлах, відповідно: "Фото 20.01.2022, 16 05 51 .jpg"; "Фото 20.01.2022, 16 06 01.jpg"; "Фото 20.01.2022, 16 06 51.jpg"; "Фото 20.01.2022, 16 08 32.jpg"; "Фото 20.01.2022, 16 08 39.jpg"; "Фото 20.01.2022, 16 08 45.jpg"; "Фото 20.01.2022, 16 08 53.jpg"; "Фото 20.01.2022, 16 09 09.jpg"; "Фото 20.01.2022, 16 09 17.jpg", з підписами посадових осіб, від імені яких вони складені, з якими ознайомилась та здійснила фотографування сторона захисту 20 січня 2022 р.», в частині запитання щодо файлів « ОСОБА_20 » та «Фото 20.01.2022, 16 05 51.jpg» - не є можливим, у зв`язку з тим, що виявлені збіжні загальні/окремі ознаки суттєві, однак не достатні для категоричного або ймовірного висновку. Виявлені розбіжні загальні/окремі ознаки суттєві, однак не достатні для категоричного або ймовірного висновку, тому що можуть пояснюватись різними умовами проведення фотозйомки та різним часом виконання.

У файлі «Р1190604.JPG» та у зображенні у файлі «Фото 20.01.2022, 16 06 01.jpg» - зафіксовано один і той самий аркуш матеріалів кримінального провадження.

У файлі «P1190785.JPG» та у зображенні у файлі «Фото 20.01.2022, 16 06 51.jpg» - зафіксовано один і той самий аркуш матеріалів кримінального провадження.

У файлі «P1190799.JPG» та у зображенні у файлі «Фото 20.01.2022, 16 08 32.jpg» - зафіксовано один і той самий аркуш матеріалів кримінального провадження.

У файлі «P1190800.JPG» та у зображенні у файлі «Фото 20.01.2022, 16 08 39.jpg» - зафіксовано один і той самий аркуш матеріалів кримінального провадження.

У файлі «P1190801.JPG» та у зображенні у файлі «Фото 20.01.2022, 16 08 45.jpg» - зафіксовано один і той самий аркуш матеріалів кримінального провадження.

У файлі «P1190802.JPG» та у зображенні у файлі «Фото 20.01.2022, 16 08 53.jpg» - зафіксовано один і той самий аркуш матеріалів кримінального провадження.

У файлі «P1190803.JPG» та у зображенні у файлі «Фото 20.01.2022, 16 09 09.jpg» - зафіксовано один і той самий аркуш матеріалів кримінального провадження.

У файлі «Р1190804.JPG» та у зображенні у файлі «Фото 20.01.2022, 16 09 17.jpg» - зафіксовано один і той самий аркуш матеріалів кримінального провадження (т.3 а.с.п.13-118,124).

Судом зазначений висновок досліджений і приєднаний до справи.

Суд зазначає, що застосування належної правової процедури, як завдання кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, передбачає, у т.ч., щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дій і надалі діяли в межах наданих повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному статтею 6 Конвенції права на справедливий суд.

Суд зазначає, що визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

Статтею 110 КПК України передбачено: процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора, приймається у формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Суд встановив, що станом на 18.05.2018 р. - часу відкриття стороною обвинувачення стороні захисту матеріалів кримінального провадження, по якому було завершено досудове розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування стороні захисту для ознайомлення з ними, у кримінальному провадженні містилися не підписані:

першим заступником керівника Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_26 . Турчин постанова від 11.11.2017 р. про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № …5937 від 10.11.2017 р. (т.2 а.с.п.188, згідно опису матеріалів кримінального провадження на аркуші 6);

заступником керівника Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_19 постанова від 22.03.2017 р. про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № …5937 від 10.11.2017 р. (т.2 а.с.п.189, згідно опису матеріалів кримінального провадження на аркуші 7).

Судом встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р., що:

після початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні: 10 листопада 2017 р.,

протягом усього часу здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України і до часу його завершення: 10 листопада 2017 р. 18 травня 2018 р.,

на час виконання вимог ст. 290 КПК України зі стороною захисту: 18 травня 2018 р.,

не було визначено прокурора (групу прокурорів) у даному кримінальному провадженні, що не відповідає вимогам ст.ст. 36,37, 3 ч.1 п. 9,15 КПК України.

Суд констатує, що не підписання керівниками Білоцерківської місцевої прокуратури постанов про визначення прокурора (групи прокурорів), який буде здійснювати повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0005937 від 10.11.2017 р., обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Відповідно до ст.ст. 277 ч.1, 290 ч.1, 291 ч.1 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта…, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику… про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт підписується слідчим. Дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Водночас судом в ході судового розгляду встановлено, що у кримінальному провадженні № 0005937 від 10.11.2017 р., повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 27.03.2018 р., повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 03.05.2018 р., складені слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_22 , були погодженні прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_21 , який не був визначений прокурором, який буде здійснювати повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0005937 від 10.11.2017 р., який не мав на те законних повноважень.

Обвинувальний акту кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , внесеному до ЄРДР за № 0005937 від 10.11.2017 р., який складений слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_22 , 21.05.2018 р. підписаний і затверджений прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_21 , який станом на 18.05.2018 р. не був визначений прокурором, який буде здійснювати повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0005937 від 10.11.2017 р.

Відповідно до ст. 93 ч.1 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, … у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд, враховуючи вищезазначене, керуючись вимогами ст.ст. 2,3,36,37,84,86,87,89,91-95,110 КПК України дійшов висновку, що досудове слідство у кримінальному провадженні № 0005937 від 10.11.2017 р. здійснено з істотним порушенням вимог КПК України: ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України, без повідомлення про підозру, тобто без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури, за відсутності належних даних про повноваження прокурора ОСОБА_21 , який затвердив обвинувальний акт, тому надані прокурором докази у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0005937 від 10.11.2017 р.:

1.Показання малолітньої потерпілого ОСОБА_8 ;

2.Показання свідка ОСОБА_12 ;

3.Показання свідка ОСОБА_14 ;

4.Показання свідка ОСОБА_15 ;

5.Показання законного представника ОСОБА_7 ;

письмові докази:

6.Заяву ОСОБА_7 від 10.11.2017 р.;

7.Висновок судово-психіатричного експерта № 80 від 31.01.2018 р.;

8.Висновок судово-психіатричного експерта № 78 від 31.01.2018 р.;

9.Висновок судово-психіатричного експерта № 232 від 18.04.2018 р.;

10.Висновок судово-психіатричного експерта № 79 від 31.01.2018 р.;

11.Документи, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 ,

визнає недопустимими доказами та відхиляє.

Суд констатує, що прокурором не надані допустимі докази/не доведено/не доказано, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 156 ч.2 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинене членом сім`ї, вчинене ОСОБА_5 .

При цьому суд, відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_5 , які виникають із наданих прокурором доказів, які визнані судом недопустимими доказами, тлумачить на користь ОСОБА_5 .

Суд зазначає, що прокурором не надані суду інші, крім вищенаведених досліджених в судовому засіданні недопустимих доказів, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , у пред`явленому обвинувачені у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України.

Суд зазначає, що прокурором не доказана допустимість наданих ним доказів, не наведені переконливі заперечення доводів сторони захисту щодо недопустимості доказів обвинувачення, не спростовані доводи сторони захисту про порушення правової процедури, істотних порушень вимог КПК України при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р.

Суд відповідно до норм КПК України не вправі витребувати, вимагати від сторони обвинувачення будь-які інші докази, ніж ті які надані, на підтвердження винуватості особи у вчинені злочину. Суду також не дозволяється збирання, витребування доказів у кримінальному провадженні з власної ініціативи.

Досліджені судом недопустимі докази сторони обвинувачення, як кожний окремо, так їх сукупність, дозволяють суду виснувати про недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 156 ч.2 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинене членом сім`ї, вчинене ОСОБА_5 , оскільки прокурор не надав суду допустимі докази на підтвердження обґрунтованості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення.

Стороною захисту суду крім вищенаведених у цьому вироку, також надані наступні докази:

Ксерокопію заяви ОСОБА_27 від 05.07.2016 р.;

Фотографії ОСОБА_5 з малолітньою потерпілою ОСОБА_8 після подій, інкримінованого йому кримінального правопорушення, із додатками на СД-Р дисках;

Характеристики ОСОБА_5 ;

Висновок експерта № 21-2297 від 14.05.2021 р.;

Заява про проведення експертизи, договір виконання експертизи, висновок експерта № 21-2298 від 01.07.2021 (т.2 а.с.п.50-57,71-78);

Висновок експерта № 21-2408 від 30.07.2021 р. (т.2 а.с.п.79-108);

Заява про проведення експертизи від 31.01.2022 р. (т.3 а.с.п.4-12), кожний із яких та вони у сукупністі, оцінені судом, у т.ч. у сукупності із іншими доказами у цьому судовому провадженні.

Судом в ході судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0005937 від 10.11.2017 р. не була дотримана належна правова процедура, не зібрані, прокурором не надані суду допустимі докази обґрунтованості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України і вичерпані можливості їх отримання (про що заявили прокурор, представник потерпілого в суді: що будь-яких доповнень у них не має).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 373 ч.1 п.2 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Суд, враховуючи викладене, прийшов до висновку, що ОСОБА_5 слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.2 КПК України за недоведенням, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 156 ч.2 КК України, вчинене обвинуваченим.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні, відсутні.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 не затримувався, стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Відповідно до ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом при ухвалені вироку враховано висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 р. у справі № 754/7061/15, провадження № 51-4584 кмо 18: за змістом статей 36,37,110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорі, які здійснюватимуть повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, доказів, наданих, досліджених під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд вважає у вироку наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом розглянуті, вирішені доводи, клопотання сторін, цим забезпечено їх право на змагальний процес. Прийняте судом рішення за доводами обвинуваченого, його захисника, доказами, доводами прокурора, малолітньої потерпілої, законного представника малолітньої потерпілої, представника малолітньої потерпілої, доволі як фактично так і юридично, у вироку вмотивовано (п.48,26,30 рішень Європейського суду з прав людини у справах «Мітрофанов проти Республіки Молдова», «Гарсія Руїс проти Іспанії», «Гарвісаарі проти Фінляндії»).

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.2 КПК України не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 156 ч.2 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 .

Поновити ОСОБА_5 у правах, обмежених під час кримінального провадження за кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 156 ч.2 КК України, за яким він визнаний невинуватим та виправданий.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_1