Справа№ 953/4226/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження № 00000453 від 02.04.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, працюючого в КП «КВЗК» слюсаром - ремонтувальником, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст.436-2 КК України,-

встановив:
24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 в період часу з 17.03.2022 по 27.03.2022, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи свій мобільний телефон, з використанням власної сторінки « ОСОБА_7 » у соціальній мережі «Одноклассники», здійснював перегляд сторінок окремих осіб та груп (« ОСОБА_8 мы сила!», « ОСОБА_9 », «Мы не скачем. Мы МОСКАЛИ!!!», « ОСОБА_10 », « ОСОБА_11 », «За нами правда!»), що поширювали інформацію в якій містилось виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, та як наслідок тимчасову окупацію територій України, а також глорифікація дій осіб, які причетні до вказаної збройної агресії, та осіб, які були учасниками іррегулярних збройних формувань контрольованих РФ, діяльність яких була направлена на тимчасову окупацію територій України, розпочату у 2014 році.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , в період часу з 17.03.2022 по 27.03.2022, перебуваючи за вказаною адресою, в ході огляду зазначених сторінок та груп у соціальній мережі «Одноклассники», виокремив окремі публікації, які відповідають його ідейним і політичним поглядам та доводячи свій злочинний умисел до кінця, шляхом натиснення на клавішу «вподобати», що розміщувалась внизу кожної публікації, які містили вищевказану інформацію, здійснив поширення даних публікацій на власній сторінці, у зв`язку з чим вони стали доступні для ознайомлення та прочитання невизначеній кількості людей.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив поширення матеріалів в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України, глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які були учасниками іррегулярних збройних формувань контрольованих РФ, діяльність яких була направлена на тимчасову окупацію територій України, розпочату у 2014 році, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 436-2 КК України.

До суду надана угода від 29.07.2022 року про визнання винуватості, укладена між сторонами кримінального провадження прокурором та ОСОБА_6 за участю захисника, за змістом якої вони погодились, що обвинувачений беззастережно визнає вину в обсязі обвинувачення та погодились, що обвинувачений понесе покарання за ч.2 ст. 436-2 КК України - із застосуванням ст. 69-1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, без конфіскації майна, із застосуванням ст.ст. 75, 76, 104 КК України.

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином.

У судовому засіданні обвинувачений винуватим у вчиненні злочину визнав, розкаялася у скоєному, підтвердив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор та захисник також просили затвердити угоду.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікація злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч.2 ст.436-2 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Як особа ОСОБА_6 : є громадянином України, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, працює.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття.

Згідно зі стст.50, 65 КК особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Узгоджена між сторонами міра покарання за злочини передбачені ч.2 ст. 436-2 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.
Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Враховуючи, що сторонами узгоджене покарання із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, конфіскація яка передбачена санкцією ч.2 ст.436-2 КК України, як додаткове покарання, в даному випадку застосуванню не підлягає.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченого і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:
Угоду про визнання винуватості між прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_12 та ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1