Справа № 455/349/22
Провадження № 1-кп/455/181/2022
ВИРОК
Іменем України
21 липня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 02.02.2022 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , вдівця, невійськовозобов`язаного, раніше судимого за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 11.04.2022 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ; потерпілого ОСОБА_5 ,
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 13.01.2022 року у вечірню пору доби, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через вікно, яке було зачинене, проник в житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , звідки таємно викрав ноутбук (нетбук), марки «Аsus Eee РС1015 ВХ» (RO51BX-WH1019S) в комплекті з зарядним пристроєм, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи 1700,00 гривень, радіо з ліхтарем торговельної марки «Gоlon», моделі RХ - 381 USB + SD, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи - 178,80 гривень, ручний ліхтар торговельної марки «Уаjіа», моделі УJ - 0929, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи - 33,00 гривні, плоскогубці синього кольору 180 мм, вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи 80,00 гривень, рулетку вимірювальну з маркувальним написом «НUА DА» 5 м на 16 мм, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи 40,00 гривень, які знаходилися в кімнаті житлового будинку.
В загальному потерпілому - ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду на суму - 2031,80 гривню.
Таким чином, ОСОБА_3 , обгрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю в інкримінованому йому таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло. Додатково пояснив, що він ввечері 13.01.2022 року перебуваючи в с.Дроздовичі Самбірського району Львівської області, шляхом віджиму вікна заді зі сторони городу до будинку АДРЕСА_3 звідки викрав речі, а саме: ноутбук з зарядним пристроєм, радіо з ліхтарем, ручний ліхтар, плоскогубці та рулетку. Все сховав в пакет і поніс додому в с.Циків Яворівського району Львівської області. Вікно в будинку він не розбивав. У вчиненому щиро кається та просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 23.01.2022 року йому подзвонили сусіди і повідомили, що в його будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 розбите вікно. Приїхавши, він побачив, що в будинку відсутні речі, а саме: комп`ютер, радіо, проскогубці, рулетка, настільна електрична плитка, одеколон, шампунь, два кип`ятильники, два ліхтарики. Вікно в кухню було збите. Він був присутнім при слідчому експерименті. Працівникам поліції усно повідомляв про викрадені речі з його будинку. Зазначив, що має претензії до обвинуваченого ОСОБА_3 відносно речей, які не вказані в обвинувальному акті.
Крім повного визнання обвинуваченим вини в скоєному злочині, його винуватість підтверджується наступними належними та допустимими доказами у справі, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.
Протоколом огляду місця події від 02.06.2022 року та фототаблицею до протоколу встановлено, що місцем події та об`єктом огляду є житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Територія будинку частково обгороджена сіткою, на подвір`ї знаходиться господарська дерев`яна споруда. Будинок одноповерховий, вікна дерев`яні, двері одностворкові, в будинку дві кімнати, кухня, веранда та коридор. Підлоги в будинку дерев`яні, пофарбовані червоною фарбою. В приміщенні кухні знаходиться стіл. Кухня із кахлю для готування їжі, прямо вікно дерев`яне, біля якого знаходиться старовинна тумбочка, газова плита, раковина. Вікно дерев`яне, яке з внутрішньої сторони забите клейонкою, яка пошкоджена, частина вікна засклеєна уламками різноманітного скла, інша частина вікна не пошкоджена. Вікно зачиняється на замки з внутрішньої сторони на металеві гачки, під вікном наявні уламки скла, які знаходяться на землі, під вікном є батареї білого кольору, на підлозі слідів не виявлено. Праворуч кухні наявні міжкімнатні двері білого кольору. У вказаній кімнаті є піч, два крісла, ліжко, тумбочка, на якій знаходиться телевізор "Самсунг", телефон, тумбочка з шухлядою та двома дверцятами, в тумбочці наявна паперова коробка від радіоприймача «Gоlon» моделі RХ - 381. У вказаній кімнаті два вікна, які з внутрішньої сторони забиті поліетиленовою клейонко. З вказаної кімнати ведуть двері міжкімнатні до кімнати №2, де наявні диван, ліжко, шафа, тумбочка з телевізором. В кімнаті два вікна. З зовні відстань від землі до вікна приблизно 80 см, через яке проникла особа. Будинок знаходиться на околиці села з тильної сторони поля, по обидві сторони сусідські будинки знаходяться далеко. Центральна вулиця знаходиться біля брами. Жодних сусідів не виявлено, нічого не вилучалося.
Згідно заяви ОСОБА_7 від 02.02.2022 року, остання добровільно віддала нетбук, марки «Аsus» білого кольору, радіоприймач коричневого кольору, ліхтар зеленого та чорного кольорів, плоскогубці із ручками синього кольору, моток ізольоційної ленти синього кольору, та рулетку, довжиною 5 м із написом «НUА DА» 5, які по місцю її проживання АДРЕСА_2 приніс її співмешканець ОСОБА_3 , житель с.Дроздовичі Самбірського району Львівської області.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 08.04.2022 року, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_6 та власника будинку ОСОБА_8 , - підозрюваний послідовно відтворив подію, яка відбулася 13.01.2022 року в вечірній час в житловому будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відеозаписом слідчого експерименту, проведеного 08.04.2022 року з підозрюваним ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 , власником будинку ОСОБА_8 та у присутності понятих, відповідно до якого ОСОБА_3 детально розповідає та показує як та через яке вікно він проник в житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та як викрав ноутбук, радіо з ліхтарем, ліхтар, плоскогубці та рулетку.
Досліджені докази не викликають сумніву у їх достовірності так як взаємно підтверджуються, здобуті і закріплені у встановленому законом порядку, є об`єктивними.
За таких обставин, суд приходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Що стосується покликання потерпілого ОСОБА_5 про те, що в нього було викрадено більше, ніж вказано у обвинувальному акті, то відповідно до ст.377 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Під час судового розгляду прокурор обвинувачення не змінював, додаткове обвинувачення не висував.
З огляду на викладені норми закону, суд не наділений процесуальними повноваженнями виходити за межі пред`явленого обвинувачення, збільшувати його об`єм. Ці повноваження відносяться виключно до компетенції слідчого та прокурора, як сторони обвинувачення.
Посилання потерпілого на проникнення ОСОБА_3 в його житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , шляхом розбиття вікна не знайшло свого підтвердження в ході судового засідання та спростовується показами обвинуваченого ОСОБА_3 та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.
Прокурор як на обставину, яка пом`якшує покаранння ОСОБА_3 покликається на щире каяття, однак щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілому.
Відтак обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке знайшло своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпеку вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, під динамічним спостереженням в лікаря-нарколога не перебуває, перебуває під динамічним спостереженням у лікаря психіатра, не працює, однак працездатний.
Також, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №66 від 14.04.2022 року в період інкримінованих дій, 13.01.2022 року ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Згідно п.1 та п.2 ч.1 та п.3 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу (посаду).
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Оскільки, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 вчинено ним до ухвалення вироку Мостиським районним судом Львівської області від 11.04.2022 року, відтак, для призначення остаточного покарання слід застосувати принцип часткового складання покарань.
Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Обране судом покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що, хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Крім того, у цій справі, покарання суд призначає, в тому числі, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 634/609/15-к, де останній роз`яснив, що при обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, виду та вартості викраденого майна, позиції потерпілого, та прокурора, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання, призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого згідно вимог ст.124 КПК України.
Застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 залишити попередній до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Мостиського районного суду Львівської області від 11.04.2022 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, а саме:
ноутбук (нетбук) марки «Аsus Eee РС 1015 ВХ» (RO51BX-WH1019S) в комплекті з зарядним пристроєм, який упаковано в спецпакет МАС України експертна служба №3138606;

радіо з ліхтарем торговельної марки «Gоlon» моделі RХ - 381 USB + SD,

ручний ліхтар торговельної марки «Уаjіа», моделі УJ - 0929,

плоскогубці синього кольору 180 мм,

рулетка вимірювальна з маркувальним написом «НUА DА» 5 м на 16 мм,

ізоляційна стрічка П.В.Х. торговельної марки «Rugby»,що упаковано в спецпакет Експертної служби МВС України №4076730, та здані на зберігання в камеру зберігання речових доказів №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Судові витрати у справі за проведення, а саме:
судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-22/1706-ТВ від 16.02.2022 року в розмірі 686,48 гривень;
судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-22/114-22/1705-ТВ від 15.02.2022 року в розмірі 2059,44 гривень;
а всього на суму 2745,92 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 копійки стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 залишити попередній до набрання вироком законної сили.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1