печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , прі секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , особи, відносно якої вирішується питання про видачу на запит іноземної держави ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання про застосування тимчасового арешту громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2022 року прокурор Печерської районної прокуратурі м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування тимчасового арешту у відношенні громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться у міжнародному розшуку за вчинення злочинів, передбачених п. 4 ст. 210, ст. 210.1, п. 3 ст. 171.2, п. 3 ст. 126, п. 3 ст. 111 КК РФ, відносно якого вирішується питання про видачу на запит іноземної держави - Російської Федерації.

Клопотання обґрунтовано тим, що 30.04.2022 о 04:00 год., за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 21, оперуповноваженим ВКП Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_6 , який розшукується іноземною державою. Ініціатором міжнародного розшуку ОСОБА_6 є компетентні органи Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_6 злочини, передбачені п. 4 ст. 210, ст. 210.1, п. 3 ст. 171.2, п. 3 ст. 126, п. 3 ст. 111 КК РФ, являються екстрадиційними, строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не сплив.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить застосувати тимчасовий арешт відносно ОСОБА_6 строком на 40 (сорок) діб.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання.

Захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оголосили письмові заперечення проти задоволення клопотання, які долучені до матеріалів клопотання, зауважили, що в матеріалах клопотання відсутні відповідні обов`язкові документи, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також вказували на наявність обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_6 .

Особа, відносно якої вирішується питання про видачу на запит іноземної держави, ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисників.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб.

Кримінально-процесуальний закон не надає права слідчому судді при вирішення питання про можливість тимчасового арешту особи оцінювати законність, правомірність чи обґрунтованість дії компетентних слідчих органів іншої держави.

Згідно із ст. 583 КПК України, тимчасовий арешт може бути застосовано до особи, затриманої за вчинення злочину за межами України, на підставі відповідного клопотання прокурора, яке має відповідати вимогам ч. 4 ст. 583 КПК України, в тому числі і в частині долучення документів на підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання.

У відповідності до ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 583 КПК України, прокурор в своєму клопотанні до слідчого судді про застосування тимчасового арешту зобов`язаний надати протокол затримання особи, документи, що містять данні про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, а також документи, що посвідчують особу затриманого.

Разом з цим судом встановлено, що до матеріалів клопотання прокурором був доданий протокол затримання ОСОБА_6 та копія документу, що підтверджує особу затриманого.

При цьому, до клопотання не додано документів, що містять дані про вчинення ОСОБА_6 злочину на території іноземної держави. Зазначене ґрунтується лише на письмовому повідомленні Інтерполу, яке носить інформаційний характер, складено здебільшого на англійській мові та не містить перекладу на українську мову.

Також у матеріалах клопотання відсутні документи щодо вибору стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави.

Таким чином, до клопотання прокурором не додано належних процесуальних документів, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 583 КПК України.

Крім того, у клопотанні зазначено, що інкриміновані ОСОБА_6 злочини, передбачені п. 4 ст. 210, ст. 210.1, п. 3 ст. 171.2, п. 3 ст. 126, п. 3 ст. 111 КК РФ, є екстрадиційними, строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не сплив.

Проте будь-якого доказу чи документу на підтвердження таких обставин до клопотання прокурором не додано, зокрема витягу з КК іноземної держави стосовно злочинів РФ, передбачених п. 4 ст. 210, ст. 210.1, п. 3 ст. 171.2, п. 3 ст. 126, п. 3 ст. 111, що унеможливлює перевірку вказаних обставин судом у ході судового розгляду.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 08.10.2004 року «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з екстрадицією» при вирішенні питання про тимчасовий арешт особи з метою її видачі іноземній державі суд повинен перевірити наявність запиту та відповідних документів, визначених договором, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також відсутність обставин, що перешкоджають видачі або передачі.

При цьому, судом встановлено, що 20.03.2020 Державною міграційною службою України винесено рішення №81-20 про визнання ОСОБА_6 біженцем.

11.06.2021 Державною міграційною службою України винесено рішення №177-21 про скасування рішення про визнання ОСОБА_6 біженцем, яке на теперішній час оскаржується представником підзахисного у Шостому апеляційному адміністративному суді.

Вказані правовідносини регламентується Конвенцією про статус біженців (далі Конвенція) та Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (далі Закон).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону у особи, стосовно якої прийнято рішення про втрату або позбавлення статусу біженця та додаткового захисту чи скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, є право оскаржити дане рішення у порядку адміністративного судочинства.

При цьому, з аналізу ч. 4 цього ж Закону вбачається, що у разі якщо особа або її законний представник оскаржує рішення, пов`язане з набуттям статусу біженця, в судовому порядку, така особа користується правами особи, яка звернулась за захистом в Україні.

Тобто, на теперішній час ОСОБА_6 відповідно до Закону є особою, яка звернулась за захистом в Україні та на нього розповсюджуються гарантії захисту й права, визначені Конвенцією та Законом.

Разом з цим, правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Відповідно до підп. "f" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, щодо якої провадиться процедура екстрадиції.

Відповідно до ч. 6 ст. 582 КПК України, затримана особа негайно звільняється у разі встановлення обставин, за наявності яких видача (екстрадиція) не здійснюється.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 586 КПК України, тимчасовий арешт припиняється в разі, якщо під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється.

У свою чергу, ч. 4 ст. 590 КПК України імперативно забороняє видачу особи, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або є особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

З огляду на вищевикладене судом встановлена наявність обставин (відповідного статусу особи), що перешкоджають видачі ОСОБА_6 , до остаточного розгляду адміністративним судом його заяви, пов`язаної з набуттям статусу біженця, в порядку, встановленому законодавством України, а тому до ОСОБА_6 не може бути застосований тимчасовий арешт і останній підлягає негайному звільненню з під варти.

Вимогами ч. 6 ст. 583 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про застосування тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки для обрання тимчасового арешту відсутні підстави.

Керуючись Конвенцією про статус біженців, Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» і ст.ст. 582, 583, 586, 590 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Звільнити ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1