Житомирський апеляційний суд
Справа №287/2038/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

19 вересня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 27.08.2020 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рабинівка, Славгородського району, Могильовської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
(в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25.07.2022 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі.

Змінено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду, до часу набрання вироком законної сили, але не пізніше 22 вересня 2022 року.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено рахувати з 25.07.2022 року, зарахувавши в строк відбування покарання час затримання із 27.08.2020 року по 30.08.2020 року.
Від прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років. Вважає, що ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, розуміючи, що він може бути засудженим до реальної міри покарання. Звертає увагу, що ОСОБА_7 не має тісних соціальних зв`язків, оскільки є неодруженим, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не має постійного джерела доходу. Посилається на те, що обвинувачений може впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій. Додатково зазначає, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не прибувати або несвоєчасно прибувати на вимоги слідчого, прокурора, суду. Зазначає, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується негативно.

Заслухавши прокурора, яка підтримала вказане клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25.07.2022 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі.

Змінено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду, до часу набрання вироком законної сили, але не пізніше 22 вересня 2022 року.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено рахувати з 25.07.2022 року, зарахувавши в строк відбування покарання час затримання із 27.08.2020 року по 30.08.2020 року.
Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо, вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, його поведінку після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій (залишив останню в будинку без намагання надати медичну допомогу), колегія суддів дійшла до висновку про те, що на час постановлення ухвали, продовжують існувати обґрунтовані підстави вважати, що наявні не абстрактні, а конкретні ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та відповідно неможливості застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового засідання прокурор належним чином обґрунтував ризики, які передбачені статтею 177 КПК України та викладені в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, з чим погоджується колегія суддів. А саме, ОСОБА_7 може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання колегії суддів, існуючі ризики не зменшились, їх запобігання неможливе без продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як слідує з практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного (обвинуваченого) таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам та наявні достатні правові підстави для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення його належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою до 22.09.2022 року.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25.07.2022 року неможливо закінчити до спливу строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто по 17 листопада 2022 включно.

Керуючись ст.ст.197, 199, 401, 405 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме по 17 листопада 2022 включно.

Строк дії ухвали по 17 листопада 2022 включно.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: