Справа 372/2441/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1254/2022 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

17 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників потерпілої ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підгірці Обухівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з іспитовим строком два роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_11 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 150000 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 19000 грн., а всього стягнуто 169000 грн.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_7 12415 грн. витрат, пов`язаних з лікуванням та придбанням лікарських засобів
Крім того, даним вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_11 визнано винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
22.01.2021 року, близько 10 години 20 хвилин, ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вул. Каштанова в м. Обухів Київської області, виконуючи маневр лівого повороту в напрямку магазину «Фокстрот» що по вул. Київська, в порушення вимог п.10.1. ПДР України, відповідно до яких «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;» не переконався у безпечності маневру повороту та продовжив рух, та в порушення вимог п.18.1 ПДР, згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», маючи можливість заздалегідь виявити пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину вул. Київська по нерегульованому пішохідному переході справа на ліво, відносно напрямку руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , внаслідок чого допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на останню.
Згідно висновку судово-медичного експерта №70 від 15.04.2021 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани потиличної області, забою головного мозку легкого ступеню, лінійного перелому потиличної кістки зліва. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та за ступенем тяжкості в комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.
Грубе порушення ОСОБА_11 вимог п.п. 10.1, 18.1 ПДР України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_11 подав на вирок суду апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та призначене судом покарання, просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року в частині задоволення цивільного позову скасувати та прийняти нове рішення.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_11 вказує, що вирішуючи питання в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги кримінального процесуального законодавства, обставини справи та визначив розмір моральної шкоди, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а розмір задоволених вимог моральної шкоди є занадто великий та не відповідає вищезазначеним вимогам.
Також апелянт зазначає, що суд жодним чином не врахував надані ним в добровільному порядку кошти в загальному розмірі 14 762 грн., адже визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Крім того, ОСОБА_11 зазначає, що рішення суду про стягнення з нього 150 000 грн. моральної шкоди без урахування відповідальності страховика, визначеної договором страхування та посвідченої відповідним полісом, суперечить вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІV. Зокрема ст.26-1 Закону передбачено, що Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» п.41.1 та підпунктом «в» п.41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоду, моральна шкода у розмір 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, на думку апелянта, суду в рахунок відшкодування моральної шкоди належало стягнути зі страховика 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, проте оскільки потерпіла не забажала аби страхова компанія відшкодувала їй моральну шкоду, то місцевий суд повинен був зменшити визначений ним розмір відшкодування моральної шкоди на відповідну суму.

Також апелянт звертає увагу на задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 19 000 грн., оскільки згідно договору №22/0221 від 22.02.2021 року про надання адвокатських послуг, укладеного між потерпілою та адвокатським об`єднанням, таку суму визначено у розмірі 14 000 грн. Крім того з нього стягнуто 1000 грн. за участь представника потерпілої в судовому засіданні за 15.11.2021 року, в якому він не брав участі. На думку апелянта, перебування потерпілої на пенсії, її вік свідчить про наявні підстави надання їй права на безоплатну вторинну правову допомогу, визначену законом України «Про безоплатну правову допомогу», що також є свідченням безпідставності стягнення з нього витрат на правову допомогу.
Крім того, ОСОБА_11 зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Цих вимог закону при розгляді даного провадження місцевим судом не було з`ясовано, в той час як на момент скоєння ДТП він був водієм-заготівельником автотранспортного засобу ФОП ОСОБА_12 та керував службовим автомобілем, а отже на момент вчинення правопорушення керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, думки представників потерпілої, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч.2 ст.394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Призначене судом ОСОБА_11 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є домірним скоєному і в апеляційній скарзі не оскаржується.
Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, і доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 цього не спростовують.
Колегія суддів вважає, що пред`явлені у даному кримінальному провадженні цивільні позови до ОСОБА_11 вирішені судом першої інстанції за правилами, встановленими в Главі 9 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав такого рішення.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої, суд першої інстанції належним чином врахував весь комплекс моральних страждань, які були спричинені потерпілій внаслідок винних дій ОСОБА_11 , а саме втрату душевного спокою, зміну звичного способу життя та обґрунтовано визначив розмір стягнутої моральної шкоди, з яким погоджується колегія суддів, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого у цій частині задоволенню не підлягають.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_11 про те, що суд жодним чином не врахував надані ним потерпілій в добровільному порядку кошти в загальному розмірі 14 762 грн., то вони є безпідставними з огляду на те, що заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов до обвинуваченого про стягнення 200000 грн. у відшкодування моральної шкоди, задоволений частково у сумі 150000 грн.
Колегія суддів також вважає неспроможними твердження ОСОБА_11 про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків з ФОП ОСОБА_12 , а отже відповідно до вимог закону шкоду завдану працівником повинна відшкодовувати ФОП ОСОБА_12 з огляду на наступне.
Так, на підтвердження трудових відносин обвинуваченого ОСОБА_11 з ФОП ОСОБА_12 , в матеріалах кримінального провадження наявна лише характеристика видана ОСОБА_11 у зв`язку з його особистими якостями, з огляду на що належних підтверджень того, що обвинуваченим була заподіяна шкода під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків матеріали кримінального провадження не містять.

Окрім того, під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 22 січня 2021 року, ОСОБА_11 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах кримінального провадження Полісу №АР/8786847 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником в забезпеченні транспортного засобу «Mercedes-Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_13 . У зв`язку з чим також не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 щодо прийняття рішення суду про стягнення з нього моральної шкоди без урахуванням відповідальності страховика.
Не можуть бути узяті до уваги й доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 про неправомірне стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 19000 грн. Згідно договору №22/02/21 від 22.02.2021 року «Про надання правничої допомоги» вартість представництва потерпілої ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, підготовку та подачу позовної заяви становить 14000 грн. та 1000 грн. за кожне судове засідання, що відбулось у даній справі. Як вбачається з матеріалів провадження, у даній справі відбулось 5 судових засідань, а отже на думку колегії суддів місцевим судом обґрунтовано задоволено цивільний позов потерпілої на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 19000 грн.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_11 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо його скасування в частині задоволеного цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя