ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/8933/21

Номер провадження 1-кп/495/992/2021

07 квітня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000319 від 26 липня 2021 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області , українця , громадянина України , раніше судимого:

-16.05.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

-03.02. 2015 року Білгород-Дністровським міськрайонний судом Одеськоої області за ст. 186 ч.2 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі, який звільнився 20.04.2021 року по відбуттю міри покарання,

не одруженого, офіційно не працевлаштованого,але праціюючого за трудовим наймом ,який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений- ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 умисно таємно, повторно викрав чуже майно ,тобто скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, при наступних обставинах:

25 липня 2021 року приблизно в 18 годин 30 хвилин ,більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим,знаходячись на пляжі біля бази відпочинку " Медик" яка знаходиться по вулиці Приморська,77 смт. Затока міста Білгород-Дністровський Одеської області,діючи з прямим умислом,спрямованим на повторне, таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з корисливих мотивів, реалізуючи свій намір, спрямованпий на таємне викрадення чужого майна, переконавшись що його дії не будуть помічені стооронніми особами, таємно викрав сумку, в якій знаходилося майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме:

-мобільний телефон марки " Samsung m 31" вартістю 5366 гривень 66 коп.

-гаманець, окуляри, спрій дитячий, ніж, ключі,які для потерпілой матеріальної цінності не представляють, а всього таємно, умисно, повторно викрав майно потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 5366 гривень 66 коп, після чого з викраденим майном з місця злочини зник,роспорядившись викраденим майном на власний розсуд та заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачена ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду,що дійсно 25 липня 2021 року приблизно в 18 годин 30 хвилин він прпоходив по пляжу біля бази відпочинку " Медик" в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Він побачив двох дівчат які спали на ковдрі, біля яких знаходилася сумка. Він впевнився,що за його діями ніхто не спостегірає та таємно викрав сумку в якої знаходився мобільний телефон, який був у нього пізніше вилучений та повернутий потерпілій. У скоєному чистосердечно роозкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннія, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України тобто умисне,повторне, таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого ОСОБА_3 .

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, яка за місцем мешкання характеризується позитивно,його вік та стан здоров`я, те що він раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ч.4 ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є судимою особою, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, займається суспільно-корисною працею , а також йогоставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді умовного засудження до позбавлення волі.

Судові витрати по справі -витрати по проведенню судово- товарознавчой експертизи № 21-4904/ від 08.09. 2021 року в розмірі 1716 гривень 10 коп. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Речовий доказ по справі- мобільний телефон марки " Samsung m 31" , який повернутий потерпілій під зберігальну розписку слід залишити потерпілій ОСОБА_6 за належістю.

.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі волі ..

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання,становивши іспитовий строк 1 рік .

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки :

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженного органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань прпобації про зміну місця проживання або роботи.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу Філії державної установи " Центр пробації" в Одеській області Державної установи " Центр пробації" Міністерства Юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі -витрати по проведенню судово- товарознавчой експертизи № 21-4904/ від 08.09. 2021 року в розмірі 1716 гривень 10 коп.

Речовий доказ по справі- мобільний телефон марки " Samsung m 31" , який повернутий потерпілій під зберігальну розписку - залишити потерпілій ОСОБА_6 за належістю.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1