Номер провадження: 11-сс/813/1146/21
Номер справи місцевого суду: 523/9580/21 1-кс/523/2729/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000014 від 20.05.2021року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку 01.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору імей: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , який упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих, слідчого; та за адресою Одеська область, Овідіопольський район, ТОВ «Промтоварний ринок 7-км», а саме: балон «Терен-4» (сльозоточивої та дратівної дії) упакований у сейфпакет №INP1013214; автомобіль «MERSEDES BENZ», сірого кольору, з номером кузову НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 з двома ключами.
Своє рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя мотивував тим, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що вилучені під час обшуку предмети можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, можуть бути знаряддям скоєного кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_8 , вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною та такою, яка підлягає скасуванню з наступних підстав.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що:
- слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без участі власника майна, що на його думку є порушенням його процесуальних прав третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт;
- слідчим суддею не взято до уваги, що клопотання слідчого про арешт майна подано з порушеннями ст.17 КПК України, оскільки вилучення автомобіля відбулось 01.07.2021 року, а із відповідним клопотанням слідчий звернувся лише 05.07.2021 року;
- ОСОБА_8 , як власник автомобіля, на який накладено арешт не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а вилучений автомобіль не є речовим доказом у даному провадженні.
На підставі вищевикладеного просить ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2021 року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль «MERSEDES BENZ», сірого кольору, з номером кузову НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 з двома ключами- відмовити.

Позиції учасників апеляційного розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та повідомив що обвинувальний акт в даному провадженні скерований до суду для розгляду по суті, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що, розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для накладення арешту на вказаний транспортний засіб, безпідставно задовольнивши клопотання слідчого.
Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.
Частиною 1 статті 173 КПК визначено, що слідчий суддя вправі відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК.
Ініціювання слідчим питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, оскільки відсутнє належне обґрунтування підстав та мети відповідно до положень ст.170 КПК України та обґрунтування необхідності арешту майна.
В порушення абз.2 ч.2 ст.171 КПК України до клопотання не додано відповідних оригіналів або копій документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.05.2021 приблизно о 02:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , пересуваючись на автомобілі, який знаходиться у його фактичному користуванні, марки «MERCEDES-BENZ» номерний знак НОМЕР_5 , біля Міської клінічної лікарні № 11, що розташована по вул. Ак. Воробйова в м. Одесі, побачив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зупиняв попутний транспорт. ОСОБА_9 зупинився та погодився підвезти ОСОБА_10 в напрямку, який вказав останній. Знаходячись в салоні автомобіля ОСОБА_9 з`ясував, що ОСОБА_10 знаходився у стані алкогольного сп`яніння та при собі у нього є грошові кошти в іноземній валюті, які ОСОБА_9 визнав об`єктом свого злочинного посягання щодо вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном. Задля реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 вступив у попередню змову з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким досяг згоди на вчинення нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я ОСОБА_10 , з метою заволодіння грошовими коштами, розподіливши між собою ролі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 підвіз на автомобілі потерпілого ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_2 , залишив автомобіль, та не показуючи своїх дійсних намірів, запропонував вжити алкогольні напої разом із його товаришами, які їх чекають біля ринку «Слобідський» по вул. Червонослобідська в м. Одесі, та піти у вказаному напрямку. В свою чергу ОСОБА_11 прибув до ринку «Слобідський», який розташований по вул. Червонослобідська в м. Одесі, куди ОСОБА_9 привів потерпілого ОСОБА_10 .
Знаходячись біля ринку «Слобідський», який розташований по вул. Червонослобідська в м. Одесі ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 запрошували ОСОБА_10 поїхати кудись, де можливо буде вжити алкогольні напої, однак він відмовився, оскільки зрозумів дійсні наміри останніх, покинув їх, направившись пішки по вул. Червонослобідська в м. Одесі.
В той же час, розуміючи, що для реалізації свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 буде необхідно раптово застосувати насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, що надасть їм змогу заволодіти наявним у останнього майна, ОСОБА_12 з метою подолання опору від ОСОБА_10 передав аерозольний балон ОСОБА_11 , який був у нього в наявності.
Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 почали переслідувати потерпілого ОСОБА_10 , який йшов по вулиці Червонослобідська, а згодом загорнув у провулок Яші Гордієнко. Останні, розуміючи, що знаходяться у зручному місці, де їх дії будуть не помічені сторонніми особами, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_3 , наздогнали потерпілого ОСОБА_10 .
Далі, ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, діючи умисно, спільно та обумовлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, здійснили напад на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднаного з насильством, небезпечного для здоров`я особи, що виразилось у застосуванні аерозольного балону зі сльозоточивим газом шляхом розпилювання в обличчя потерпілому з боку ОСОБА_11 , та нанесенням одного удару правою рукою в область голови потерпілому ОСОБА_9 , від чого останній втратив рівновагу та впав на проїжджу частину провулка. Після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 нахилились до ОСОБА_10 та з внутрішнього карману джинсів заволоділи грошовими коштами у сумі 7200 доларів США, що станом на 03.05.2021 згідно курсу НБУ становить 199 440 гривень.
01.07.2021 року в період часу з 14:36 по 15:09 годин слідчим СВ ВП № З ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 Під час обшуку було виявлено і вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору імей: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_6 який упаковано до паперового конверту, та скріплено підписами понятих, слідчого.
Крім того, 01.07.2021 року в період часу з 12:43 по 13:10 годин слідчим СВ ВП № З ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за адресою: Овідіопольський район, ТОВ «Промтоварний ринок 7-км» Під час обшуку було виявлено і вилучено:
-балон «Терен - 4» (сльозоточивої та дратівної дії» упакований у сейфпакет №1NP1O13214;
- автомобіль «MERSEDES BENZ», сірого кольору, з номером кузову НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_7 з двома ключами.
Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що предмети, які були вилучені в ході обшуків, можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, можуть бути знаряддям скоєного кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також беручи до уваги що в рамках кримінального провадження виникла необхідність в проведені ряду експертних досліджень вказаних речей, та оскільки у разі повернення вказаного тимчасово вилученого майна будуть створені можливості для його знищення, або переховування.
Апеляційний суд вважає, що висновок в ухвалі слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль є знаряддям вчинення злочину та речовим доказом у кримінальному провадженні, зроблений з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.
Так, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування підстав та мети накладення арешту на автомобіль, крім посилання слідчого на загальні норми кримінального процесуального законодавства регламентуючого застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Матеріали додані до клопотання не містять належних доказів про те, що вилучений в ході обшуку автомобіль є знаряддям злочину чи речовим доказом у кримінальному провадженні №0000014 від 20.05.2021 року, так зокрема відсутня постанова про визнання автомобіля речовим доказом.
З матеріалів провадження вбачається, що вказаний автомобіль, на який клопотанням ініційовано питання про накладення арешту, належить ОСОБА_8 . Клопотання та долучені до нього документи не містять жодних доводів щодо підтвердження факту причетності останнього до кримінального провадження.
Диспозиція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає кримінальну відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи яка зазнала нападу вчинений за попередньою змовою групою осіб.
До клопотання про арешт майна не долучено документів, які свідчать про існування цивільного позову пред`явленого до власника арештованого майна. Матеріали провадження також не містять відомостей про те, що власник арештованого майна за законом несе цивільну відповідальність у даному кримінальному провадженні чи вказаний автомобіль підлягає спеціальній конфіскації.
З урахуванням встановлених під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали обставин, колегія суддів констатує, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо належного на праві власності ОСОБА_8 майна обмежувальних заходів.
За таких обставин, ініціювання в клопотанні питання про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, право власності на яке належить особі та не скасоване у передбаченому законом порядку, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Оцінивши встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо автомобіля марки «MERSEDES BENZ», сірого кольору, з номером кузову НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_7 з двома ключами, обмежувальних заходів, а тому оскаржена ухвала слідчого судді про накладення арешту є необґрунтованою.
Крім того, апеляційний судом встановлені обставини які свідчать про пропуск слідчим встановлено КПК України строку звернення з клопотанням про арешт майна, з огляду на таке.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно матеріалів кримінального провадження, слідчий звернувся з клопотанням про накладання арешту на вилучене майно лише 05.07.2021 року, а не протягом 48 годин як визначено кримінально-процесуальним кодексом України, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.
Вказані обставини не були спростовані і прокурором в судовому засіданні апеляційного суду, що є беззаперечною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Апеляційний суд відхиляє доводи прокурора про неможливість розгляду апеляційної скарги в зв`язку з тим що досудове розслідування завершене та обвинувальний акт направлений до суду, з огляду на те, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді була подана в період досудового розслідування вказаного провадження. В ході розгляду апеляційної скарги були встановлені обставини які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого суді, при цьому апеляційний суд позбавлений можливості розглянути клопотання слідчого про накладення арешту саме через те, що досудове розслідування завершене та обвинувальний акт скерований до суду.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу, скасувати оскаржену увалу слідчого судді.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що після надходження справи до суду першої інстанції, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, Одеській апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000014 від 20.05.2021року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187КК України скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4