Справа № 308/7295/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.01.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/454/21, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2021 року задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно із забороною користування на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471, площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .
З матеріалів судового провадження убачається, що 22 вересня 2021 року прокурор звернувся з клопотанням до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про накладення арешту на майноу кримінальному провадженні, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, внесеному 06.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021. З клопотання убачається, що у ході розгляду звернення ОСОБА_9 , зареєстрованого в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 30.12.2020 № 29957 за фактом виявлення ним проведення будівельних робіт по АДРЕСА_2 , в Ужгороді поруч з АЗС «БРСМ» напроти АЗС «ОККО» на земельній ділянці, відведеній у приватну власність, з порушенням вимог містобудівного та земельного законодавства. Відповідно до паспорта цього об`єкту, замовником будівництва є ОСОБА_7 . Згідно з повідомленням про початок будівельних робіт, на цьому місці планується будівництво приміщення комерційного призначення. У клопотанні прокурор вказує на те, що Рішенням 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за №1508, земельна ділянка за кадастровим номером №:24:001:0461 відведена і передана у власність гр. ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Водночас цій особі, рішенням Ужгородської міської ради від 29.05.2014 № 1325 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки. У 2015 році ОСОБА_10 здійснила поділ виділеної їй ділянки на 2 самостійні земельні ділянки за кадастровим номером :24:001:0470 площею 0,06 га та :24:001:0471 площею 0,03 га. У подальшому було змінено цільове призначення обох ділянок. При аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста. При цьому, ця земельна ділянка частково попадає в 50 метрову зону, розташованої поруч автозаправної станції, що є порушенням приписів п. 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України № 173 від 19.06.96. У клопотанні також вказується на те, що вищевказані земельні ділянки визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 02.07.2021, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2021 накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельні ділянки з кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470, що ця ухвала надіслана для виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким відкрито виконавче провадження та накладено арешт на вказані земельні ділянки. У клопотанні також вказується на те, що рішення суду не виконується, що власники безперешкодно використовують земельні ділянки, - проводять будівництво малих архітектурних форм для комерційної діяльності, змінюють їх якісні характеристики, що унеможливить їх використання за цільовим призначенням без шкоди державним інтересам, у випадку, якщо винні особи будуть притягнуті до відповідальності, а земельні ділянки повернуті у комунальну власність. Беручи до уваги викладене, і те, що стосовно земельних ділянок за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання вчинення будь-яких дій, спрямованих на їх відчуження, перереєстрацію, поділ, виділ тощо, прокурор просить накласти арешт із забороною користування на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено необхідність накладення арешту із забороною користування на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471 з метою її збереження в якості речового доказу та недопущення продажу чи зміни власника. В ухвалі також вказується на те, що клопотання прокурора відповідає вимогам КПК України, є обгрунтованим. У тому числі в ухвалі вказується на те, що Ужгородським РВ ГУНП В Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, внесеному 06.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021, за результатами розгляду звернення ОСОБА_9 , що земельна ділянка визнана речовим доказом та приєднана до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 02.07.2021, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2021 накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельні ділянки з кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470. В ухвалі також вказується на те, що при аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста, що, відповідно до клопотання, власники майна безперешкодно використовують земельні ділянки, - проводять будівництво малих архітектурних форм для комерційної діяльності, змінюють їх якісні характеристики, що унеможливить їх використання за цільовим призначенням без шкоди державним інтересам, що є достатні підстави вважати, що земельні ділянки набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні. На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - власника майна, на яке накладено арешт, просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Мотивує тим, що 24.09.2021 слідчим суддею оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, без наведення мотивів прийняття вказаного судового рішення. Копію оскаржуваної ухали апелянт отримав 30.09.2021, що підтверджується відомостями, які містяться у матеріалах провадження. При цьому, ухвалу слідчого судді вважає необґрунтованою та незаконною. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є правомірним набувачем земельної ділянки, на яку накладено арешт та яка була ним придбана, згідно договору купівлі-продажу від 14.11.2019, який є чинним, у судовому порядку не оскаржувався. Стверджує, що у рамках кримінального провадження № 0000021 від 06.01.2021, повідомлення про підозру жодній особі не вручалось, тому накладення арешту на земельну ділянку, на думку апелянта, є передчасним. Адвокат ОСОБА_6 стверджує, що долучені до матеріалів клопотання містобудівні умови та обмеження є виключно вихідними даними на проектування, які дозволяють почати розроблення проектної документації, однак проводити будівельні роботи не дозволяють. Також зазначає, що у матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання ділянки речовим доказом, немає конкретизації чи фактажу обставин та ризиків, які зазначені у ч. 11 ст. 170 КПК України, що арешт на земельну ділянку уже накладено ухвалою слідчого судді від 04.08.2021. Тому, на думку апелянта, прокурор вийшов за межі своїх повноважень, звертаючись до слідчого судді з повторним клопотанням про арешт майна, на яке накладено арешт вищезазначеною ухвалою слідчого судді. Разом з тим, у апеляційній скарзі вказує, що органом досудового розслідування не спростовано правомірність набуття права власності ОСОБА_10 на земельну ділянку з кадастровим номером №:24:001:0461, яка у подальшому була поділена на дві самостійні ділянки. При цьому, ОСОБА_7 , придбавши у ОСОБА_10 вказане майно, мав обґрунтовані підстави вважати, що зміна цільового призначення проведена компетентним органом влади з дотриманням процедури. Окрім того, на переконання апелянта, мотивація арешту в цілях необхідності проведення експертизи не може братися до уваги, оскільки постанова слідчого про призначення експертизи з питань землеустрою від 30.06.2021 не відповідає вимогам КПК України. На думку адвоката ОСОБА_6 прокурором не проведено оцінку зібраних доказів у їх сукупності та не встановлено жодних обставин, які є релевантними до події кримінального правопорушення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту із забороною користування на вказану земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу, не перешкоджає її розгляду.

Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб, апеляційний суд не бере до уваги клопотання адвоката ОСОБА_6 про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін, з огляду на таке.

Власник майна ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Розгляд апеляційної скарги вже неодноразово відкладався (07.10.2021 а. с. 119; 10.11.2021 а. с. 125), у тому числі й у зв`язку з поданим адвокатом ОСОБА_6 клопотанням про відкладення 10.11.2021 апеляційного розгляду судового провадження (а. с. 124).
В апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища власника майна, а тому його явка на розгляд апеляційної скарги не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Також апеляційний суд бере до уваги те, що власник майна ОСОБА_7 жодного разу не з`явився у судові засідання на розгляд апеляційної скарги, і при цьому, заяв про бажання брати участь у її розгляді не подавав, про причини неявки у судові засідання апеляційний суд не повідомляв.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що адвокат ОСОБА_6 у підтвердження доводів поданих ним, як 10.11.2021, так і 04.01.2022, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін, не надав жодних достовірних доказів про поважність причин його неявки.

Разом із тим, береться до уваги і те, що адвокат ОСОБА_6 не був позбавлений можливості у період з 30.12.2021 до часу розгляду апеляційної скарги, пройти тестування з метою визначення наявності в нього тих чи інших захворювань і, при наявності таких, надати докази в підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 беруться до уваги і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки, що неодноразове відкладення розгляду судового провадження без підтвердження доказів поважності причин такого відкладення дає підстави до суджень про зловживання учасника судового провадження процесуальними правами.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, у тому числі й те, що в поданих клопотаннях про відкладення розгляду апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 посилається на аналогічні обставини, а саме погане самопочуття, апеляційний суд розцінює дії адвоката ОСОБА_6 та відповідно й подане ним 04.01.2022 клопотання, як такі, що спрямовані на затягування розгляду апеляційної скарги, що є неприпустимим.

Також апеляційний суд звертає увагу на вимоги чинного законодавства, відповідно до яких, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається, такі дії розцінюються як перешкоджання діяльності суду щодо правильного та своєчасного розгляду і вирішення справи з урахуванням розумних строків її розгляду.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471, площею 0,03 га, яка розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області, слідчим суддею взяті до уваги положення Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Так, перевіривши доводи клопотання та викладені у судовому рішенні висновки, колегія судів погоджується з твердженнями слідчого судді про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного прокурором у клопотанні майна земельної ділянки критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, а відповідно й можливості його використання стороною обвинувачення як доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, зокрема, для збереження речових доказів, а також для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з речовими доказами, на земельну ділянку необхідно накласти арешт шляхом заборони користування нею.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що вказане вище майно земельна ділянка з кадастровим номером :24:001:0471, площею 0,03 га, яка розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області, на яку накладено арешт, відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце.

Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів, у провадженні слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000021, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06.01.2021 внесені до ЄРДР за ознаками діяння, передбаченого ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється Ужгородською окружною прокуратурою.

Органом досудового розслідування встановлено, що 30.12.2020 гр. ОСОБА_9 звернувся до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про виявлення ним проведення будівельних робіт по вул. Баб`яка, 18, в Ужгороді, поруч АЗС «БРСМ» напроти АЗС «ОККО» на земельній ділянці, відведеній у приватну власність з порушенням містобудівного та земельного законодавства. Відповідно до паспорта цього об`єкту, замовником є ОСОБА_7 . Згідно з повідомленням про початок будівельних робіт, на цьому місці планується будівництво приміщення комерційного призначення. Рішенням 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за № 1508, земельна ділянка за кадастровим номером :24:001:0461 відведена і передана у власність гр. ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Водночас цій особі, рішенням Ужгородської міської ради від 29.05.2014 № 1325 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки. У 2015 році ОСОБА_10 здійснила поділ ділянки на 2 самостійні земельні ділянки за кадастровими номерами № :24:001:0470 площею 0,06 га та № :24:001:0471 площею 0,03 га. У подальшому було змінено цільове призначення обох ділянок. При аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста, оскільки функціональне призначення цієї території визначено для багатоквартирної житлової забудови, яке не передбачає індивідуальне будівництво. При цьому, вказана земельна ділянка частково попадає в 50 метрову зону розташованої поруч автозаправної станції, що є порушенням п. 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів затверджених наказом МОЗ України № 173 від 19.06.96. У ході опрацювання інформації, наявної у відкритому доступі на сайті «Публічна кадастрова карта України» (https://map.land.gov.ua) за допомогою функції «Архівні ділянки» було встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами :24:001:0470 та :24:001:0471 до поділу перебували під кадастровим номером :24:001:0461. Вищевказані земельні ділянки визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 02.07.2021. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2021 накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельні ділянки з кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470. Вказана ухвала суду надіслана для виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким відкрито виконавче провадження та накладено арешт на ці земельні ділянки, однак рішення суду фактично не виконується, що власники безперешкодно використовують земельні ділянки у будівництві - проводять будівництво малих архітектурних форм для комерційної діяльності, змінюють їх якісні характеристики, що унеможливить їх використання за цільовим призначенням без шкоди державним інтересам, у випадку, якщо винні особи будуть притягнуті до відповідальності, а земельні ділянки повернуті у комунальну власність. Досудовим розслідуванням також встановлено, що стосовно земельних ділянок за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що встановлені органом досудового розслідування та зазначені в клопотанні про арешт земельної ділянки обставини підтверджуються доданими до клопотання доказами.

Відповідно до постанови дізнавача від 02.07.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :24:001:0471 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, маж значення для з`ясування фактичних обставин скоєних кримінально-протиправних дій.

Беручи до уваги наведене, колегія судів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471, яке саме по собі та з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, в ході якого органу досудового розслідування необхідно провести відповідні експертизи, у зв`язку із чим, саме із метою збереження речових доказів, майно підлягає арешту.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 є правомірним набувачем земельної ділянки, на яку накладено арешт та яка була ним придбана згідно з договором купівлі-продажу від 14.11.2019, який у свою чергу є чинним, у судовому порядку не оскаржувався, - апеляційний , з огляду на наведене вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на цю земельну ділянку шляхом заборони користування нею.

Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді та не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт земельної ділянки шляхом заборони користування нею, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що: у рамках кримінального провадження № 0000021 від 06.01.2021 повідомлення про підозру жодній особі не вручалось; матеріали справи не містять жодних належних доказів того, що власник майна ОСОБА_7 має дозвільні документи на забудову земельної ділянки; долучені до матеріалів клопотання містобудівні умови та обмеження є виключно вихідними даними на проектування, які дозволяють почати розроблення проектної документації, однак проводити будівельні роботи не дозволяють. При цьому апеляційний суд бере до уваги і пояснення прокурора, доводи клопотання та приєднані до нього докази, відповідно до яких на земельній ділянці проводяться будівельні роботи - власники безперешкодно використовують земельну ділянку у будівництві - проводять на ній будівництво малих архітектурних форм для комерційної діяльності та змінюють її якісні характеристики. Окрім цього, колегія суддів бере до уваги і приєднані до клопотання докази, відповідно до яких ухвала суду від 04.08.2021 надіслана для виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким відкрито виконавче провадження та накладено арешт на ці земельні ділянки, фактично не виконується, про що свідчить наведене вище.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що у матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання ділянки речовим доказом, - апеляційний суд бере до уваги те, що таку постанову прокурором надано під час розгляду апеляційної скарги.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про відсутність конкретизації чи фактажу обставин та ризиків, які зазначені у ч. 11 ст. 170 КПК України.

Крім того, як такі, що не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна та не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що: арешт на земельну ділянку уже накладено ухвалою слідчого судді від 04.08.2021, відтак, прокурор вийшов за межі своїх повноважень, звертаючись до слідчого судді з повторним клопотанням про арешт вказаного майна, на яке накладено арешт вищезазначеною ухвалою слідчого судді; органом досудового розслідування не спростовано правомірність набуття права власності гр. ОСОБА_10 на земельну ділянку з кадастровим номером №:24:001:0461, яка у подальшому була поділена на дві самостійні ділянки; ОСОБА_7 , придбавши у ОСОБА_10 вказане майно, мав обґрунтовані підстави вважати, що зміна цільового призначення проведена компетентним органом влади з дотриманням процедури; мотивація арешту в цілях необхідності проведення експертизи не може братися до уваги, оскільки постанова слідчого про призначення експертизи з питань землеустрою від 30.06.2021 не відповідає вимогам КПК України; прокурором не проведено оцінку зібраних доказів у їх сукупності та не встановлено жодних обставин, які є релевантними до події кримінального правопорушення.

Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд бере до уваги і те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2021 накладено арешт на земельну ділянку лише шляхом заборони її відчуження та розпорядження нею, що відповідно до цього судового рішення не вирішувалось питання про накладення арешту на цю земельну ділянку шляхом заборони користування нею.

На інші доводи, які б давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що вищевказане майно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце; що вказане майно постановою дізнавача від 02.07.2021 визнано речовим доказом; що таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення на нього арешту шляхом заборони його використання, є виправданим.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що наявність потенційної загрози та шкоди для кримінального провадження у разі відмови в накладенні арешту на вищевказану земельну ділянку шляхом заборони користування нею, яка може виразитись у втраті речового доказу та унеможливить подальше кримінальне провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановлення істини в справі, що очевидно переважає над відсутністю на даний момент повідомлення будь-кому про підозру та обмеженням власника (володільця) тимчасово розпоряджатися земельною ділянкою.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що адвокатом апелянтом не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 який є власником майна, на яке накладено арешт, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно із забороною користування земельною ділянкою з кадастровим номером :24:001:0471, площею 0,03 га, що розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: