Єдиний унікальний № 497/1606/2021
Провадження № 1-кп/946/627/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України
про звільнення особи від кримінальної відповідальності
та про закриття кримінального провадження

08 грудня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000420, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 .

Суть питання, що вирішується
1.Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 02.11.2021, який переданий на розгляд ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.10.2021, ухвалою від 03.11.2021 було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст.ст. 314 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

2.Захисник ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання звернувся з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, на підставі ст.49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності та про закриття кримінального провадження.

Встановлені судом обставини
3. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, а саме у вчиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення відносилося до категорії злочинів невеликої тяжкості, за яке було передбачено покарання у виді обмеження волі, а на даний час відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

4.Так, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 23 грудня 2010 року приблизно о 17:00 годині, точного часу не встановлено, він, знаходячись на дворі під навісом домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заряджав металічну гвинтівку металевими кульками.

В цей час на дворі знаходилась ОСОБА_6 , яка проходила повз навісу, де ОСОБА_3 через свою недбалість, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків в результаті своїх дій, вистрілив з пневматичної гвинтівки у ОСОБА_6 .

Внаслідок даного пострілу ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді вогнепального сліпого дробового поранення голови з пошкодженнями м`яких тканин ділянки чола, лобної пазухи, переднього відділу решітчастої кістки, лівої орбіти з пошкодженням лівого ока, що привело до атрофії зорового нерва лівого ока з повною втратою зору на ліве око.

5.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому надав суду свою згоду за закриття кримінального провадження з вказаної нереабілітуючої підстави.

6.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_5 та висловив думку про можливість звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження відносно нього, зазначивши, що з моменту вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення вже пройшли строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_3 не ухилявся від досудового розслідування та інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

7.Потерпіла ОСОБА_6 заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та проти закриття кримінального провадження, у зв`язку з тим, що їй була завдана тяжка шкода здоров`ю, а органи досудового розслідування не у повній мірі та не у повному обсязі встановили дійсні обставини справи.

8.Відповідно до довідки про судимість від 20.05.2020, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, та починаючи з 23.12.2010 інших кримінальних правопорушень не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
9.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження з таких підстав.

10.Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Згідно ж ч. 3 цієї статті суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Таким чином, суд не уповноважений виходити за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення на більш тяжку, оскільки це погіршить становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Тому незгода потерпілої ОСОБА_6 з певними діями органів досудового розслідування у тому числі щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого, а також її думка щодо закриття кримінального провадження не є вирішальними при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Суд обмежений висунутим обвинуваченням, зазначеного в обвинувальному акті, і при вирішенні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності має виходити саме з обвинувачення, зазначеного безпосередньо в обвинувальному акті, і при встановленні передбачених законодавством підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності зобов`язаний ухвалити відповідне рішення.

11.Так, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, у тому числі, передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу.

12.Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

13.Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
14.Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

15.При вирішенні питання про те, в якій редакції слід застосувати норми КК, суд враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон №2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020, до абз. 2 ст. 128 КК були внесені зміни, та кримінальна відповідальність за цією нормою посилена, оскільки додане покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років.

16.Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно ж ч. 2 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншими чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

17.Отже, з урахуванням того, що Закон №2617-VIII посилює кримінальну відповідальність за ст. 128 КК, а також того, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_3 до набрання вказаним законом чинності, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК, суд вважає за необхідне при вирішенні питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 керуватися положеннями КК в редакції, чинної на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

18.Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК, яке, незважаючи на те, що санкцією ст. 128 КК вже передбачене покарання у виді позбавлення волі, але в силу ч.2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК на теперішній час згідно ст. 12 КК є кримінальним проступком, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, а на час вчинення відповідно до ст. 12 КК було злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

19.Відповідно ж до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у редакції чинної на час вчинення ОСОБА_3 діяння, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

20.Відповідно ж до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК чинної редакції особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

21.Таким чином, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК встановлений однаковий строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, а саме три роки.

22.Частиною 2 ст. 49 КК передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

23.Будь-яких даних, які би свідчили про ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від досудового розслідування чи суду, не встановлено. Також встановлено, що ОСОБА_3 після 23.10.2010, принаймні до 20.05.2020, іншого кримінального правопорушення не вчиняв, у зв`язку з чим перебіг давності відповідно до ч. 3 ст. 49 КК не переривався.

24.Отже, саме формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч.ч. 2, 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.
25.Крім того, чинним законодавством не заборонено звільняти особу від кримінальної відповідальності та закривати кримінальне провадження у зв`язку з тим, що особа не визнає свою винуватість або у зв`язку із запереченнями потерпілого. З наведеної ч. 8 ст. 284 КПК випливає, що єдиною умовою для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є лише згода обвинуваченого на це. У даному ж випадку обвинувачений ОСОБА_3 надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим.

26.При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

27.Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі (на час його вчинення злочин невеликої тяжкості), 23 грудня 2010 року, у зв`язку з чим на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минув строк більш ніж три роки, тому, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі імперативних положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності.

28.Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно нього має бути закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК. З цих підстав суд не погоджується з запереченнями потерпілої ОСОБА_6 про неможливість закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 49 КК, ст. ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Звільнити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

2.Закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2019 року за № 0000420, на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

3.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

4.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1