БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1015/21
Провадження № 1-в/730/42/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни подання старшого інспектора Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Головеньки Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2020 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2021 року старший інспектор Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_5 .

Вказане подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2020 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно до ст.76 КК України на нього було покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

У подальшому ОСОБА_5 був поставлений на облік 11.06.2020 року.

11.05.2021 р. ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. В зв`язку з цим 12.05.2021 р. йому було направлено виклик до Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області на 19.05.2021 р. для з`ясування причин його неявки на реєстрацію. 19.05.2021 року ОСОБА_5 зателефонував до старшого інспектора Ніжинського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 та повідомив про те, що він захворів та звернувся до сімейного лікаря за місцем проживання за медичною допомогою. В той же день старшим інспектором Ніжинського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 було здійснено запит до Головеньківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини про те, чи дійсно засуджений звертався за медичною допомогою. 09.06.2021 року на адресу Ніжинського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області надійшла відповідь з «Головеньківської АЗПСМ» про те, що в період з 06.05.2021 року по 11.05.2021 року ОСОБА_5 за медичною допомогою не звертався.

09.06.2021 року ОСОБА_5 було направлено виклик на 16.05.2021 року до уповноваженого органу з питань пробації для дачі пояснень в зв`язку з неявкою його на реєстрацію 11.05.2021 року без поважних причин. Засуджений не з`явився у вказаний у виклику день. 17.06.2021 року йому було повторно направлено виклик до Ніжинського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області на 23.06.2021 року. У вказаний день ОСОБА_5 з`явився та надав пояснення, в якому повідомив, що він не з`явився на реєстрацію 11.05.2021 року, оскільки не звертався за медичною допомогою до «Головеньківської АЗПСМ», оскільки хворів, але за медичною допомогою не звертався.

Крім того, 22.06.2021 року засуджений повторно не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. Щодо причин неявки ОСОБА_5 повідомив, що переплутав день явки на реєстрацію. Жодного документального підтвердження щодо наявності обставин, що позбавили його можливості прибути до уповноваженого органу з питань пробації, ОСОБА_5 не надав.

У зв`язку з цим до засудженого було застосовано застереження у виді письмового попередження, було проведено індивідуально-профілактичну бесіду та попереджено про наслідки ухилення від покладених судом обов`язків, а також про наслідки подальшого вчинення ним адміністративних правопорушень.

09.11.2021 р. ОСОБА_5 повторно не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. В зв`язку з цим 10.11.2021 р. йому було направлено виклик до Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області на 17.11.2021 р. Засуджений не з`явився у вказаний у виклику день. 18.11.2021 року йому було повторно направлено виклик на 23.11.2021 року. У вказаний день ОСОБА_5 з`явився та надав пояснення, в якому повідомив, що він не з`явився на реєстрацію 09.11.2021 року в зв`язку з тим, що в цей день він був в м. Києві на роботі, де працює неофіційно. Жодного документального підтвердження щодо виникнення обставин, що позбавили його можливості прибути до уповноваженого органу з питань пробації, ОСОБА_5 не надав.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_5 на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних на те причин 23.11.2021 року до засудженого було застосовано застереження у виді письмового попередження та було повторно проведено індивідуальну бесіду та попереджено про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, наслідки вчинення ним адміністративних правопорушень.

Таким чином, засуджений після неодноразового проведення з ним профілактичних бесід та інших профілактичних заходів на шлях виправлення не став та не виконує покладений на нього судом обов`язок: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно, скарг від жителів села на нього не надходило.

Враховуючи вищевикладене, просить подання задовольнити.

Представник Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області в судовому засіданні внесене подання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подання, зазначив, що пояснення засудженого щодо неявок є непереконливими, а позиція щодо того, що він не знав, коли йому потрібно було з`явитися на реєстрацію, та вважав, що робить все правильно, є такою, що суперечить матеріалам особової справи, згідно якої засудженому неодноразово роз`яснювалися його права та обов`язки.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання. Зазначив, що все у поданні викладено вірно, він дійсно порушив встановлені судом обов`язки, оскільки декілька разів не з`явився до органу пробації на реєстрацію, оскільки саме в ці дні він хворів та працював в м. Києві. Розуміє, що порушив покладені на нього судом обов`язки. Розуміє, що вказані ним причини неявки не є поважними, оскільки підтвердити поважність він не може. Просить відмовити у поданні, зазначив, що зробив для себе висновки та більше такого не повторить. Обіцяє більше не порушувати встановлені судом обов`язки.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, який складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, ч. 1 ст. 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

А, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про пробацію» суб`єкти пробації зобов`язані: виконувати встановлені законом та покладені на них рішенням суду обов`язки; не вчиняти правопорушень; виконувати законні вимоги персоналу органу пробації; надавати достовірну інформацію персоналу органу пробації.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Статтею 138 КПК України передбачено, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Так, причини неявки, засуджений пояснив передумовами, регламентованими п. 8 ч. 1 ст. 138 КПК, зазначив, що він в ці дні їздив до Києва в пошуках роботи. Критично оцінює свою поведінку.

Відповідно, у розумінні ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України, на цей час, відсутні передумови для висновку про умисне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», а не базуватися на припущеннях.

На думку суду, вказані неявки засудженого не можуть розглядатися, самі по собі, як формулювання того, що засуджений не виконує обов`язки, встановлені судом.

Така неявка може розглядатися як випадковість, однак не як невиконання обов`язків.

Метою кримінально-виконавчого законодавства України, визначеної в ст. 1 КВК України, є захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України, окрім іншого, є визначення порядку застосування до засуджених заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; участі громадськості в цьому процесі.

Судом враховується, що у засудженого було три неявки для реєстрації, однак на наступні виклики він з`являвся до районного сектору з питань пробації та надавав пояснення з приводу неявки.

ОСОБА_5 , хоча формально й порушив покладені на нього обов`язки, оскільки не з`явився на реєстрацію до органу з питань пробації без поважних причин, однак розкаявся у вчиненому, зробив для себе висновки, зазначив що працював, хоча й не офіційно.

До кримінальної та адміністративної відповідальності ОСОБА_5 не притягувався.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, судам роз`яснено, що згідно з ч. 2ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що викладені у поданні висновки про необхідність скасування іспитового строку засудженому є необґрунтованими, оскільки останній з`являється для періодичної реєстрації до органу пробації, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, що жодним чином не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, наявність лише самого факту невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, а саме лише неявок на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації, не дає суду достатньо підстав вважати дані такими, що мають систематичний характер, отже висновки органу пробації не узгоджуються з такими завданнями кримінально-виконавчого законодавства, як виправлення засуджених, профілактика їх асоціальної поведінки, допомога особам звільненим від покарання (ч. 2 ст. 1 КВК).

Отже, суд не знаходить доказів злісного ухилення засудженого від виконання обов`язків, покладених вироком суду, і вважає, що в задоволенні подання органу пробації слід відмовити.

На думку суду, скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання за викладених обставин не буде сприяти досягненню основної мети покарання - виправленню засудженого.

У даному конкретному випадку, суд вважає за можливе дати засудженому черговий шанс на виправлення та роз`яснити, що подальша така поведінка може стати підставою для скасування звільнення з випробуванням.

Суд вчергове роз`яснює засудженому, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки судом та попереджає, що невиконання обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, буде свідчити про небажання стати на шлях виправлення, що в кінцевому рахунку стане підставою для скасування звільнення з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання призначеного судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст.ст. 34, 166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні подання старшого інспектора Ніжинського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_5 відмовити.

Матеріали контрольної (особової) справи повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню. Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1