Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1130/22
Провадження № 1-кс/758/485/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанови про зупинення досудового розслідування від 29 квітня 2020 року, 7 квітня 2021 року та від 2 листопада 2021 року у кримінальному провадженні за №0001734 від 17.05.2019,

В С Т А Н О В И В :

25.01.2022 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , звернулися до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва зі скаргою на постанови про зупинення досудового розслідування.
У скарзі заявники просять скасувати: постанову старшого слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 29 квітня 2020 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001734 від 17.05.2019; постанову старшого слідчого Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 7 квітня 2021 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001734 від 17.05.2019; постанову прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 від 2 листопада 2021 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001734 від 17.05.2019.
Як на підставу звернення до суду зі скаргою посилаються на положення ст. 303 КПК України. Обґрунтовують скаргу наступним:
Подільським управлінням поліції ГУНП в місті Києві під процесуальним керівництвом Подільської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001734 від 17.05.2019 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
В рамках даного кримінального провадження №0001734 від 17.05.2019 року органом досудового розслідування було постановлено такі процесуальні документи:
-повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27. ч. 5 ст. 191 КК України від 25.03.2020;
-повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27. ч. 5 ст. 191 КК України від 01.04.2020;
-постанову старшого слідчого СВ Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про оголошення ОСОБА_5 у розшук від 28.04.2020;
-постанову старшого слідчого СВ Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про оголошення ОСОБА_6 у розшук від 28.04.2020;
-постанову старшого слідчого СВ Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджена прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_9 про зупинення досудового розслідування від 29.04.2020 у зв`язку з розшуком підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ;
-постанову старшого слідчого Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджена прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_9 , про зупинення досудового розслідування від 07.04.2021;
-постанову прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про зупинення досудового розслідування від 02.11 2021.
В матеріалах кримінального провадження відсутні докази отримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлень про підозру, також відсутні докази їх направлення на адресу місця реєстрації, вручення їх будь-яким іншим способом, чи вжиття заходів для їх вручення у спосіб, передбачений КПК України. Тому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не набули статусу підозрюваних у кримінальному провадженні №0001734 від 17.05.2019 року.
28.04.2020 старший слідчий СВ Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 виніс постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 та постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_6 у розшук. В постанові від 28.04.2020 про оголошення ОСОБА_5 у розшук слідчий заначив, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 неодноразово викликався для участі у слідчих та процесуальних діях 20.03.2020, 21.03.2020, 23.03.2020, 24.03.2020, 25.03.2020 до слідчого у кримінальному провадженні. В постанові від 28.04.2020 про оголошення ОСОБА_6 у розшук слідчий також заначив, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 неодноразово викликалася для участі у слідчих та процесуальних діях 20.03.2020, 21.03.2020, 23.03.2020, 24.03.2020, 25.03.2020 до слідчого у кримінальному провадженні.
Проте, в матеріалах кримінального провадження №0001734 від 17.05.2019 року докази належного повідомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виклики до слідчого або прокурора відсутні, тому підстав для оголошення цих осіб у розшук не було.
Згідно ст. 281 КПК України вбачається що оголошення в розшук застосовуються лише до підозрюваного, в той час як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такого статусу відповідно до положень КПК не набули.
Крім того, 29.04.2020 старшим слідчим СВ Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , також 07.04.2021 старшим слідчим Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 та 02.11 2021 прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 винесено постанови про зупинення досудового розслідування №0001734 від 17.05.2019 року.
В мотивувальних частинах постанов не вказано, які саме було вчинено слідчі та процесуальні дії задля встановлення місцезнаходження осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, відсутні докази, якими підтверджується вжиття достатніх заходів для вручення повідомлення про підозру як ОСОБА_5 так і ОСОБА_6 у передбаченому кодексом порядку.
Про безпідставність та формальність даних постанов свідчить їх не відповідність вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України щодо їх змісту, оскільки в постановах, крім формального посилання на норми закону, що дають підстави зупинити досудове розслідування, відсутнє належне мотивування такого рішення в конкретному кримінальному провадженні з огляду на обставини, що підлягають доказуванню.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження також відсутні докази надсилання оскаржуваних постанов від 29.04.2020 та від 07.04.2021 стороні захисту, всупереч вимогам ст. 280 КПК України.
Скаржники вважають, що вказані постанови підлягають скасуванню з огляду на відсутність в матеріалах кримінального провадження за №0001734 від 17.05.2019 будь-яких доказів направлення та отримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повісток, повідомлень про підозру та постанов про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук, підтвердження вручення їх будь-яким іншим способом, чи вжиття заходів для їх вручення у спосіб, передбачений КПК України, що свідчить про порушення вимог ст. ст. 42, 136, 276-279, 280, 281 КПК України.
У судове засідання з`явився представник скаржників адвокат ОСОБА_3 , яка доводи та вимоги скарги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився, просить суд розглядати скаргу за його відсутності. Його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Враховуючи вимоги ст. 26 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності прокурора.
Вивчивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Частиною 1 статті 2 КПК встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно ст. ст. 7, 8 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відносяться, зокрема: верховенство права; законність; забезпечення права на захист та оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності тощо.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частинами 1, 4, 5, 6 статті 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження, зокрема, слідчий, прокурор, зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Судом встановлено, що дану скаргу подано належними особами, у строки передбачені КПК України.
Відповідно до ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Відповідно до ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Пунктом 7 частини 1 статті 138 КПК України передбачено, що несвоєчасне одержання (власне, й неодержання) повістки про виклик віднесене до поважної причини неприбуття особи на виклик.
Як роз`яснено у п. 2 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, однією з підстав зупинення досудового розслідування, вичерпний перелік яких регламентований ст. 280 КПК, є те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме. Зупинення досудового розслідування з цієї підстави передбачає існування формальних підтверджень наведених обставин і обґрунтовану констатацію відповідних фактів посадовими особами органів досудового розслідування. Зокрема, встановленню факту переховування особи має передувати вчинення сукупності дій, спрямованих на визначення його місцезнаходження. Недотримання наведених вимог є підставою для скасування слідчими суддями процесуальних рішень про зупинення досудового розслідування.
Отже, за будь-яких сам по собі факт неприбуття особи на виклик до слідчого не може бути підставою для висновку про переховування її від слідства та оголошення розшуку.
Разом з тим, наявними матеріалами, в т.ч. змістом оскаржуваних постанов слідчого взагалі не підтверджено ні факту вчинення дій, спрямованих на визначення місцезнаходження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ні фактів їх виклику до слідчого (в т.ч. таких, на які вони будучи повідомленими не з`явилися).
На підтвердження зворотного прокурором будь-яких пояснень та доказів не надано, доводи сторони захисту не спростовано.
Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
За ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, враховуючи, відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів отримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлень про підозру, а також відсутність доказів їх направлення на адресу місця реєстрації, вручення їх будь-яким іншим способом, чи вжиття заходів для їх вручення у спосіб, передбачений КПК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не набули статусу підозрюваних в кримінальному провадженні №0001734 від 17.05.2019 року.
Статтею 280 КПК України визначений виключний перелік підстав та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.
Частиною 2 ст. 280 встановлено, що до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.
Для оголошення у розшук підозрюваного необхідні бути дотримані всі вимоги КПК України, а саме ч.1 ст. 281 КПК України, яка передбачає, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Крім того, згідно ч.1 ст. 281 КПК України про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, для оголошення особи у розшук за ст. 281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного, відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України, здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних причин на такі виклики.
При цьому, окрема постанова про оголошення в розшук виноситься лише тоді, якщо досудове розслідування не зупиняється.
Враховуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що органами досудового слідства формально виконувались вимоги КПК України при винесенні постанов про оголошення розшуку та зупинення досудового розслідування, оскільки не здобуто жодного доказу чи інших фактичних даних, які підтверджували б наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, тобто переховування від органів слідства та суду з метою ухилення, що випливає з такого.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Тобто, неналежне обґрунтування та відсутність мотивування необхідності винесення постанови про зупинення досудового розслідування, також може слугувати приводом для скасування цієї постанови судом.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Згідно ч.5 ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За змістом ст.ст. 84, 85 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Однак, досудовим слідством перед винесенням постанов не вжито заходів, передбачених КПК України, щодо виклику осіб на вимогу слідчого. Тобто ані ОСОБА_5 ані ОСОБА_6 , не маючи даних про наявність таких вимог, не могли виконати такі вимоги слідчого, проте оголошені в розшук.
Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.
Постанови не містять жодного посилання на інші належні та допустимі докази, які об`єктивно посвідчували б наявність невиконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, за відсутності офіційних викликів та фактів їх вручення.
Наведене свідчить, що оскаржувані постанови винесені за відсутності належних правових підстав, а отже підлягають скасуванню.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Винесення уповноваженим суб`єктом постанови про відновлення досудового розслідування, хоча і припиняє сам стан зупинення кримінального провадження, але не спростовує чинність раніше винесеної постанови про його зупинення та не заперечує її законності та обґрунтованості.
Враховуючи, що слідчий чи прокурор у відповідності до ч. 2 ст. 305 КПК України самостійно не скасували постанови про зупинення досудового розслідування, тому вказані постанови не припинили свою дію, отже підлягають скасуванню в порядку ст. ст. 303, 307 КПК України.
Зупинене досудове розслідування відповідно ч. 2 ст. 282 КПК України відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 28, 40, 42, 84, 85, 91, 110,111, 136, 278, 280,281, 303, 307, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 від 25.01.2022 на постанови про зупинення досудового розслідування від 29 квітня 2020 року, 7 квітня 2021 року та від 2 листопада 2021 року у кримінальному провадженні за №0001734 від 17.05.2019 - задовольнити.
Постанову старшого слідчого Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 29 квітня 2020 року, постанову старшого слідчого Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 7 квітня 2021 року, постанову прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 від 2 листопада 2021 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001734 від 17.05.2019 року - скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1