Справа № 129/2138/20
Провадження №11-кп/801/1207/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд

в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 05.05.2021 року, у кримінальному провадженні № 0000087 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця м. Липовець Липовецького району Вінницької області,

зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і з застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на один місяць.

в с т а н о в и в:

Вироком встановлено, що солдат ОСОБА_7 як військовослужбовець військової служби за контрактом на особливий період військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , призначений наказом її командира на посаду стрільця-снайпера 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , всупереч ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом під час мобілізації на особливий період, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 21.06.2020р. не з`явився на ранкове шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 15.07.2020 р.,- дня прибуття до військової частини.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 05.05.2021 року та визначити покарання у виді штрафу.

Вимоги мотивує тим, що має на вихованні трьох дітей, разом з ним мешкає його матір, яка хворіє та потребує постійного догляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про час, день і місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника, не заперечував проти розгляду у відсутність обвинуваченого за вказаних обставин, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 - задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ніким із учасників судового засідання не оскаржується, зокрема, в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд приходить до переконання, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в скоєні злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим та законним.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог закону, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані правильно.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування вироку - не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання обвинуваченому через його суворість, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

В ч.2 ст. 65 КК України зазначено «Особі ,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а можливості виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст.372 КПК України) .

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то на думку Апеляційного суду, воно призначене судом відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, вину визнав, вчинив тяжкий злочин, відсутність обтяжуючих покарання обставин та пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття і правдиві показання ОСОБА_7 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та саме застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку апеляційного суду, призначене судом покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , як особи, що представляє підвищену суспільну небезпеку, лише за умови ізоляції його від суспільства, при умові застосування до нього положень ст.69 КК України.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 05.05.2021 року, у кримінальному провадженні № 0000087 по обвинуваченню ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців.

Судді:

ОСОБА_8