Справа № 130/3/21
Провадження №11-кп/801/1360/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
25 листопада 2021 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці клопотання прокурора відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000566 від 02.12.2020 року відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_5
встановив:
Прокурор відділу організації і забезпечення підтримання публічного обвинувачення в суді Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_4 подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України .
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 мотивовано тим, що на даний час ризики, що були підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати.
Підставою вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду є те, що останній усвідомлює тяжкість покарання, яке йому призначено за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 06.10.2021 року, в нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, після вчинення злочину обвинувачений зник з місця події, не має постійного місця проживання, деякий час переховувався від працівників поліції; може вчинити інший злочин, оскільки ОСОБА_5 вже вчиняв аналогічні корисливі злочини, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі та відносно нього у Вінницькому міському суді Вінницької області розглядається кримінальне провадження за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357 КК України; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений не має постійного місця роботи чи навчання, родини, законних джерел до існування, а тому у ОСОБА_5 відсутні будь-які перепони щодо вчинення нових злочинів.
Також в клопотанні прокурор зазначив підстави, які вказують на неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_4 , який просив задоволити клопотання про продовження строку тримання під вартою, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , які просили застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем події вчинення кримінального правопорушення, обговоривши доводи клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.1, ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.10.2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання за ч. 2 ст. 186 КК України та покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.05.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, виконувати самостійно.
Вважати покарання у виді штрафу виконаним.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 10.12.2020 року скасовано.
Попереднє ув`язнення ОСОБА_5 з 03.12.2020 року по день набрання вироком законної сили включно зараховано в строк покарання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжено на шістдесят днів - з 06.10.2021 до 04.12.2021 включно.
Вирішено долю речових доказів.

Прокурором Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подано апеляційні скарги на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.10.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000566 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
З огляду на те, що завершити розгляд поданих апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є неможливим, прокурором належним чином доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, продовжують існувати, на думку суду апеляційної інстанції, наявні підстави для продовження запобіжного заходу.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, з метою попередження ризику переховуванням від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність залишення вироку місцевого суду без змін або посилення покарання за апеляційною скаргою прокурора, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження доцільно продовжити відносно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш мякі запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаних ризиків та не забезпечать належного виконання покладених обовязків.
На переконання апеляційного суду наведені у клопотанні дані свідчать, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, існують на даний час, тому вбачаються підстави для продовження ОСОБА_5 строку раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України,
П о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до закінчення апеляційного перегляду вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.10.2021 року.

Суддя ОСОБА_8