ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 662/1252/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1003/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
іменем України

07 грудня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000131 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 19 серпня 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нижні Сірогози Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено: за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на корить ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 4000 гривень.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він 02.05.2020р. о 10.50 год. знаходячись на території подвір`я за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклої сварки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс 1 удар дерев`яною палицею по правій частині голови та ще один удар по правій руці ОСОБА_9 , яка перебувала на території свого подвір`я АДРЕСА_2 , внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді синця правої кисті і гематоми правої тім`яної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення ним вимог кримінального процесуального закону. В обгрунтування доводів указує про те, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист, оскільки за його клопотаннями слідчим не було призначено захисника та не проведено слідчих дій про допит свідків, проведення слідчого експерименту за його участю та потерпілої. Вважає хибним висновок суду щодо його відмови від захисника 03.07.2020. Вказуючи про розбіжність у часі вчинення кримінального правопорушення, зазначає про фальсифікацію доказів проти нього, оскільки в заяві потерпілої про вчинення кримінального правопорушення зазначено про отримання тілесних ушкоджень близько 10 год. 30 хвил., в рапорті чергового зазначено, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення надійшло о 11 год. 09 хвил., огляд місця події почато о 11 год. 00 хвилин. Також апелянт указує про невідповідність показань потерпілої ОСОБА_9 змісту висновку експерта щодо кількості ударів, які їй було завдано. Зазначає про те, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є суперечливими та не узгоджуються між собою щодо фактичних обставин кримінального провадження, а саме заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій. Стверджує, що саме потерпіла під час сварки спричинила йому тілесні ушкодження, він її не бив. Вважає, що свідки є зацікавленими особами у справі, щоб притягнути його до відповідальності. Свідок ОСОБА_12 не була заявлена свідком під час досудового розслідування, в суді надала показання на користь потерпілої. Вказує, що у даному кримінальному провадженні, він є потерпілим.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити щодо нього виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені обвинуваченим, просили скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив її залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не спричиняв легкі тілесні ушкодження потерпілій, а також його аналогічні доводи, наведені в апеляційній скарзі, є непереконливими.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , не визнаючи себе винним, показав, що 02.05.2020 пиляв стовпчик на паркані ОСОБА_9 , вибіг її чоловік ОСОБА_13 та вдарив його трубою, а потім вибігла ОСОБА_9 , вона кричала, що викличе поліцію, і він пішов у будинок. Через 20 хвилин приїхали працівники поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які покликали його. Він вийшов у свій двір біля паркану та почав сваритися з потерпілою ОСОБА_9 , яка перебувала на своєму дворі біля паркану. Під час сварки ОСОБА_9 схопила його за руку та почала тягнути його, ОСОБА_14 відтягнула ОСОБА_9 , а він через деякий час пішов у свій будинок. У стані алкогольного сп`яніння не перебував. Тілесні ушкодження ОСОБА_9 не спричиняв. Звідки в неї взялися тілесні ушкодження не знає.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення були предметом перевірки в судовому засіданні та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_8 заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілій, підтверджуються наступними доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що 02.05.2020 приблизно о 10.50 год. подзвонив чоловік та повідомив що сусід ОСОБА_8 пошкодив їх паркан, вона викликала поліцію. Коли вона приїхала додому, на задньому подвір`ї будинку вже були працівники поліції ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та її чоловік ОСОБА_13 . У цей момент ОСОБА_8 знаходився на своєму подвір`ї біля паркану та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між нею та ОСОБА_8 розпочалася сварка, під час якої ОСОБА_8 наніс два удари дерев`яною палицею, довжиною до 1 м, перший удар наніс їй по голові, а другий по руці, якою вона прикривала голову. Після нанесення ударів ОСОБА_8 хотів покласти палицю, а вона схопила його за палець. ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 відразу забрали її у двір. Де ОСОБА_8 подів палицю, вона не бачила. Біля неї під час нанесення ударів перебувала ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які перебували десь позаду неї. З цього приводу відразу звернулась до поліції та експерта.
Зазначені показання потерпілої суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.
Колегія суддів вважає, що підстав ставити під сумнів правдивість показаній потерпілої у суду не було, оскільки вони є послідовними і узгоджуються з іншими доказами, а тому доводи обвинуваченого про недостовірність її показаній позбавлені підстав.

Свідок ОСОБА_14 показала, що 02.05.2020 приблизно о 10.00-11.00 год., перебуваючи у слідчо-оперативній групі разом з ОСОБА_11 , за викликом ОСОБА_9 про пошкодження паркану в їхньому домоволодінні ОСОБА_8 , прибули до будинку ОСОБА_9 , чоловік потерпілої провів їх на заднє подвір`я будинку, де на своє подвір`я вийшов ОСОБА_8 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та був агресивний. Через деякий час прийшла ОСОБА_9 , та між нею та ОСОБА_8 почалася сварка, під час якої ОСОБА_9 перебувала на своєму подвір`ї та махала металевим стовпчиком, який обвинувачений спиляв, тому ОСОБА_11 забрав у потерпілої стовпчик та відійшов. У цей момент ОСОБА_8 дерев`яною палицею біля 1 метра, яка перебувала біля нього, наніс ОСОБА_9 один удар по голові, а другий удар по руці, якою вона закривала голову. Вона (свідок) припинила бійку між обвинуваченим та потерпілою, після чого ОСОБА_8 через деякий час пішов у свій двір, а коли повернувся, то палиці в нього вже не було. ОСОБА_9 відразу звернулася із заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_11 показав, що на початку травня 2020 р. приблизно о 10.00-11.00 год за викликом приїхали разом з ОСОБА_14 до домоволодіння ОСОБА_9 з приводу пошкодження паркану ОСОБА_8 .. Вийшов її чоловік ОСОБА_13 та провів на задній двір подвір`я, де ОСОБА_8 спиляв частину паркану, в результаті чого виник конфлікт. Вийшов ОСОБА_8 , який був у стані алкогольного сп`яніння, бо від нього був запах алкоголю, перебував на своєму подвір`ї біля паркану. Через деякий час підійшла ОСОБА_9 і між нею та ОСОБА_8 почалася сварка. Потерпіла махала металевим стовпчиком, він забрав у ОСОБА_9 стовпчик, та пішов у середину двору залишити стовпчик, з обвинуваченим та потерпілою залишилась ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .. Сам факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій не бачив, бо відійшов. Коли повернувся, то ОСОБА_9 тримала ОСОБА_8 за руку. Він з ОСОБА_14 забрали ОСОБА_9 та відвели у двір. Потім потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_8 спричинив їй тілесні ушкодження, звернулася з заявою з приводу нанесення тілесних ушкоджень. Видимих ушкоджень не бачив, ОСОБА_9 трималась потім за голову. Не пам`ятає, чи були біля ОСОБА_8 якісь предмети та чи тримав він щось у руках. Після всього ОСОБА_8 зайшов за літню кухню. Він прийняв заяву від ОСОБА_9 та опитав ОСОБА_8 за місцем проживання, що він пояснював не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_13 показав, що в 2020р. під час конфлікту, який виник між ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_9 з приводу паркану, обвинувачений ОСОБА_8 у присутності двох поліцейських, які були викликані щодо пошкодження їх майна, наніс дерев`яною палицею один удар по голові та другий удар по руці потерпілій, якою вона закривала голову.

Свідок ОСОБА_12 показала, що є сусідкою ОСОБА_9 02.05.2020 приблизно о 11.00 год. почула, що ОСОБА_9 свариться з ОСОБА_8 та зі свого подвір`я, яке межує з подвір`ям ОСОБА_15 , бачила як ОСОБА_8 наніс два удари ОСОБА_9 дерев`яною палицею до 1 метри, один удар по голові, а другий по руці, якою ОСОБА_9 закривала голову. Через 10 хв. пішла з подвір`я і нічого не бачила.

Судом дано належну оцінку показанням потерпілої ОСОБА_9 і обгрунтовано прийнято їх до уваги, оскільки вони є послідовними та узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 про те, що під час сварки ОСОБА_8 наніс два удари палицею по голові та руці потерпілій ОСОБА_9 , якою вона закривала голову, якими спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він спричиняв тілесних ушкоджень потерпілій.

Висновком судово-медичної експертизи № 115 від 04.05.2020р. встановлено, що у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: синець правої кисті і гематоми правої тім`яної ділянки голови, виникли від удару тупим обмеженим предметом, можливо дерев`яної дошки. За часом виникнення ушкодження відповідають 02.05.2020р. і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту на тупу рівну поверхню (асфальт, каміння, землю) виключається. (т.1 а.п.222)

Висновок цієї експертизи не є суперечливим та узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідків про обставини, спосіб заподіяння, локалізацію, механізм утворення легких тілесних ушкоджень у потерпілої, та підтверджують той факт, що ОСОБА_8 під час конфлікту умисно наніс два удари палицею по голові та руці потерпілій ОСОБА_9 , якими спростовуються твердження обвинуваченої про те, що він не спричиняв тілесні ушкодження потерпілій.

Будь-яких сумнівів в обґрунтованості висновку зазначеної вище експертизи не має, він базується на досліджені даних, що були отримані під час проведення слідчих дій за участю потерпілої, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів його належність та допустимість.

Оскільки викладені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, які обґрунтовано прийнято судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Тому доводи апелянта про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних, недопустимих, недостовірних доказах, зокрема, показаннях потерпілої, свідків, висновку судово-медичної експертизи, колегія суддів визнає безпідставними.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції захисту обвинуваченого ОСОБА_8 та його версії події, за якою він не спричиняв тілесні ушкодження потерпілій, на що він посилається в апеляційній скарзі, і обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам кримінального провадження та спростовуються наведеними вище доказами обвинувачення, зокрема, показання потерпілої, свідків, які є послідовними, та узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що потерпіла та свідки могли обмовити ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення через їх зацікавленість, а також про можливу фальсифікацію доказів органом досудового розслідування, в матеріалах провадження не має, а тому доводи обвинуваченого з цього приводу є голослівними.

Позбавлені підстав і доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам обвинувачення щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності на підтвердження чи спростування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.1 ст.89, ст.94 КПК України суд вирішує питання належності, допустимості, достовірності і достатності доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності, допустимості, достовірності, достатності доказів та обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.
Аналіз наведених вище доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_8 під час сварки з ОСОБА_9 умисно наніс їй 1 удар дерев`яною палицею в праву частину голови та 1 удар по правій руці, внаслідок чого заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілій.

Отже усі обставини кримінального провадження судом досліджені всебічно, повно, об`єктивно, зібраним доказам у їх сукупності дана належна оцінка, на підставі яких, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.125 КК України.

Тому доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та його невинуватість є такими, що суперечать встановленим обставинам провадження та наведеним вище доказам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що незгода обвинуваченого ОСОБА_8 з доказами обвинувачення, зокрема, показаннями потерпілої, свідків, висновком судово-медичної експертизи, щодо обставин події, не є підставою для визнання їх неналежними та недопустимими доказами.

Не ґрунтуються на законі доводи обвинуваченого щодо оцінки дій потерпілої ОСОБА_9 стосовно нього, а саме про спричинення тілесних ушкоджень саме йому (ОСОБА_8 ), оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому суд не вправі наперед давати оцінку діям потерпілої та встановлювати обставини вчинення нею неправомірних дій, які підлягають перевірці в ході досудового розслідування та судового розгляду за обвинуваченням конкретної особи.

Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно, дослідивши надані учасниками процесу докази в їх сукупності, обґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення як органу досудового розслідування при проведенні досудового розслідування, так і суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що свідчило б про порушення вимог ст.22 КПК України.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про порушення його права на захист під час досудового розслідування, оскільки відповідно до вимог ст.52 КПК України участь захисника у вказаному кримінальному провадженні не є обов`язковою.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що на досудовому розслідування було задоволено клопотання ОСОБА_8 та вжито заходів для забезпечення участі захисника, що жодним чином не вказує на бездіяльність слідчого щодо заявленого клопотання. 03.07.2020 року слідчим було роз`яснено право на захист підозрюваному ОСОБА_8 , що підтверджено відповідним протоколом, де підозрюваний заявив, що бажає захищати себе самостійно. (т.2 а.п.11)

Ці обставини були встановлені судом першої інстанції і підтверджені під час перевірки матеріалів справи, заперечення обвинуваченого ОСОБА_8 щодо них, викладені в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовують висновків суду про те, що право обвинуваченого на захист не було порушено. Крім того, доводи апелянта суперечать змісту наявного в матеріалах справи протоколу про роз`яснення підозрюваному права на захист.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо розбіжності вказівок часу фактичного вчинення кримінального правопорушення під час реєстрації даної інформації в поліції та часу, зазначеного потерпілою в заяві, оскільки під час перевірки матеріалів кримінального провадження не встановлено істотних протиріч і розбіжностей щодо часу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, що вказувало б на відсутність такої події.

Не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 , його доводи про те, що потерпілою зазначено в судовому засіданні про нанесення їй двох ударів палицею, а експертизу проведено на підставі її пояснень про те, що їй було нанесено один удар, оскільки це жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України та не спростовує наслідків у виді заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій.

При перевірці матеріалів справи не виявлено істотних протиріч у показаннях, наданих свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_11 щодо обставин події, які їм відомі, як на це посилається апелянт.

Свідок ОСОБА_14 була безпосереднім очевидцем обставин, за яких ОСОБА_8 спричинив тілесні ушкодження потерпілій.

Свідок ОСОБА_11 не заперечував те, що сам факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, він не бачив, однак повідомив обставини того, що після вказаною потерпілою та свідком ОСОБА_14 події, бачив, що потерпіла трималась за голову, що жодним чином не вказує про те, що ОСОБА_8 не спричиняв тілесні ушкодження потерпілій.

Крім того, апелянт викривив в апеляційній скарзі зміст показаній свідка ОСОБА_11 в частині того, що свідок не бачив у обвинуваченого палиці, даний свідок повідомив, що такі обставини, не пам`ятає.

Також апелянтом надано власну суб`єктивну оцінку змісту показаній свідка ОСОБА_12 , яка показала, що факт заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 бачила зі свого подвір`я, а апелянтом безпідставно констатовано, що вона не перебувала у дворі потерпілої, і про її місце перебування там не вказував і свідок ОСОБА_11 ..

Показання свідка ОСОБА_12 судом першої інстанції отримано у відповідності до вимог ст.23, 352 КПК України, а тому зауваження апелянта про те, що її не було залучено як свідка під час досудового розслідування, не спростовують достовірність показань цієї особи та правильність висновків суду про належність та допустимість цього доказу.

Порушень кримінального процесуального закону, зокрема права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист при збиранні та досліджені доказів, розгляді клопотань, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не виявлено.

А тому підстав для скасування вироку та ухвалення нового виправдувального вироку, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Покарання ОСОБА_8 призначено судом відповідно до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до кримінального проступку, даних про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання, визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та у стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням цих відомостей, ОСОБА_8 призначено покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, що за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 має бути залишена без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 19 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3