Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2712/21
Провадження № 1-кп/376/152/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2022 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 211 100 00000 613 від 21.09. 2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Республіці Молдова, громадянина Республіки Молдова, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює інженером - електриком ТОВ «Продагро-Прим» (Республіка Молдова), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21.09.2021 близько 06 години 50 хвилин водій ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Р-32 «Кременець-Ржищів» між селами Шамраївка та Фурси в межах Білоцерківського району Київської області, в напрямку села Фурси, в порушення вимог пунктів 2.3 б) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та 2.3 д) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - ПДР), проявив злочинну самовпевненість, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також в порушення вимог п. 12.1 ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку (заокруглення дороги вліво), не обрав безпечну швидкість, у зв`язку з чим перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, що поділяла транспортні потоки протилежних напрямків і яку відповідно до розділу 34 ПДР, перетинати забороняється, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 загинула на місці події, її пасажир ОСОБА_13 , від отриманих тілесних ушкоджень помер у Білоцерківській міській лікарні № 2.

Порушення водієм ОСОБА_14 вимог пунктів 2.3 б), 2.3 д), 12.1, розділу 34 (розмітка 1.1) ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо -транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому. Також обвинувачений повідомив, що 20 вересня 2021 року він та його батько виїхали з Молдови до України на технічно справному автомобілі, за кермом перебував батько, але за годину до транспортної пригоди за кермо пересів обвинувачений та, скоріш за все, заснув за кермом. Після ДТП, обвинувачений з місця події не тікав, а надавав допомогу потерпілим, просить суворо не карати, він зрозумів всю протиправність своєї поведінки, а також просив суд застосувати до нього міру покарання не пов`язану з позбавленням волі. Під час підготовчого судового засідання та судового розгляду багато разів просив пробачення у потерпілих, звертався з пробаченням до представника потерпілих, відшкодував шкоду потерпілим приблизно 500 000 грн. Алкогольні напої в день ДТП обвинувачений не вживав і в загалі не вживає алкогольні напої. Під час перебування під вартою зрозумів наслідки ДТП та трагедію, яка сталася з його вини та те, що життя загиблих людей не повернеш та знов просив вибачення у потерпілої ОСОБА_7 , яка була присутня в судовому засіданні. Також повідомив, що у разі звільнення його з під варти зобов`язується знайти роботу на території України та відшкодовувати шкоду потерпілим, а також батьки в його інтересах уклали договір найму квартири в м. Борисполі Київської області до 2024 року де він зможе проживати разом зі своєю сім`єю.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки злочину, особи обвинуваченого просив суд визнати ОСОБА_15 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та з урахуванням думки потерпілих, призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі, оскільки виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства.
Потерпіла ОСОБА_16 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, за участі її представника ОСОБА_8 . Заявлений цивільний позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. З приводу міри покарання, просить суд врахувати її позицію, що вона наполягає на позбавленні волі обвинуваченому та на позбавленні його права керувати транспортними засобами.
Позивачка ОСОБА_17 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, за участі її представника ОСОБА_8 . Заявлений цивільний позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. З приводу міри покарання, просить суд врахувати її позицію, що вона наполягає на позбавленні волі обвинуваченому та на позбавленні його права керувати транспортними засобами.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні просила суд застосувати до обвинуваченого міру покарання пов`язану з позбавленням волі.
Представник потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , позивачки ОСОБА_17 ОСОБА_8 в судовому засіданні просив суд визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити міру покарання запропоновану прокурором, а саме 7 років позбавлення волі, а також просив вирішити долю речового доказу автомобіля «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом знищення, оскільки останній повністю згорів і це питання погоджено з потерпілою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що обвинувачений під час досудового слідства та в судовому засіданні визнав вину в повному обсязі, висловив жаль перед потерпілими, добровільно за допомогою батьків відшкодував потерпілим моральні збитки в розмірі 500 000 грн., позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, злочин є необережним, має на утриманні двох малолітніх дітей, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, з місця вчинення ДТП не тікав, надавав допомогу загиблим потерпілим, за час проведений в СІЗО зрозумів протиправність своїх дій, а тому з урахуванням викладеного просив суд визнати ОСОБА_15 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України, а також покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд обираючи покарання, керуючись нормами п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з вимогами ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_18 суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування потерпілим моральної шкоди та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення..
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, якій відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характеристику особистості обвинуваченого, те що він щиро розкаюється, повністю визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, саме у зв`язку з цим справа розглядається судом в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що вказує на щире каяття обвинуваченого, під час підготовчого судового засідання та судового розгляду справи багато разів просив вибачення перед потерпілими та представником потерпілих, по місцю проживання, роботи, навчання характеризується позитивно, раніше не судимий як на території України так і на території Молдови, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2020 та 2021 років народження, на спеціальних обліках не перебуває, вперше вчинив злочин і за формою вини він є необережним, обставини які обтяжують покарання, відсутні, крім того, аналізуючи конкретні обставини справи, суд звертає увагу, що обвинувачений з місця вчинення ДТП не тікав та надавав допомогу потерпілим, відшкодував шкоду потерпілим у розмірі 500 000 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується потерпілими та їх представником, а тому суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_10 можливо без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.3 ст.286 КК України з застосуванням вимог ст. 75 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Такої правової позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 02 листопада 2021 року у Справі № 644/5082/20 Провадження № 51-2647 км 21.
Суд, звертає увагу на думку потерпілих та цивільного позивача, а також їх представника, які наполягають на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, однак за обставин викладених вище, вважає, що застосування вимог ст. 75 КК України буде достатнім для виконання вимог ст. 50 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 2 частини 2 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Виїзд з України іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, якщо: його засуджено за вчинення кримінального правопорушення - до відбування покарання або звільнення від покарання.
Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, якщо виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб в місця позбавлення волі.

Одночасно суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_15 обов`язки передбачені п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,а також обов`язок, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору найму (оренди) житла від 18 листопада 2021 року, який укладено між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , громадянином республіки Молдова, який діє в інтересах сина (обвинуваченого) ОСОБА_10 передано в найм квартиру за адресою: АДРЕСА_2 для проживання ОСОБА_10 з родиною, а саме: дружина - ОСОБА_21 , син ОСОБА_22 , син ОСОБА_23 . Строк дії договору до 18 листопада 2024 року.
За таких обставин, суд вважає, що обвинувачений може виконувати обов`язки, передбачені ст. 76 КК України та заборону, передбачену ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за місцем найму житла в місті Бориспілі.
До Сквирського районного суду Київської області надійшов цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 , яка діє у власних інтересах та в якості опікуна в інтересах малолітньої ОСОБА_24 , ОСОБА_17 до ОСОБА_10 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи.
В обґрунтування позовної заява позивачки вказали, що в провадженні Сквирського районного суду Київської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 ( ОСОБА_25 ) у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

21.09.2021 близько 06 години 50 хвилин водій ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Р-32 «Кременець-Ржищів» між селами Шамраївка та Фурси в межах Білоцерківського району Київської області, в напрямку села Фурси, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 2.3 д), 12.1 ПДР виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 загинула на місці події, її пасажир ОСОБА_13 , від отриманих тілесних ушкоджень помер у Білоцерківській міській лікарні № 2.

Порушення водієм ОСОБА_14 вимог пунктів 2.3 б), 2.3 д), 12.1, розділу 34 (розмітка 1.1) ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо -транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В результаті скоєного відповідачем кримінального правопорушення позивачам: матері загиблої в ДТП ОСОБА_12 ОСОБА_17 , сестрі загиблої ОСОБА_7 та малолітній дочці загиблої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із смертю рідної їм людини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та її трагічних наслідків ОСОБА_17 , як матері загиблої, було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у наступному:

Мати втратила дочку, в зв`язку чим переживає душевні та психологічні страждання, позбавлена блага відчувати її любов та турботу, отримувати від неї підтримку, допомогу та захист, блага щирого, без заздрості, спілкування з рідною людиною, життєвий зв`язок матері з дочкою втрачено назавжди. У зв`язку з тим, що позивач перебувала із своєю дочкою в тісних сімейних стосунках, втрата для неї є невідновною та неосяжною.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та її трагічних наслідків ОСОБА_7 , як рідній сестрі загиблої, також було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у наступному:

Одержавши звістку про загибель внаслідок ДТП рідної сестри ОСОБА_12 , Позивачка була сильно шокована цією несподіваною та раптовою звісткою, в результаті чого отримала сильний нервовий стрес та відчутне душевне потрясіння;

Позивачка гостро зреагувала на такий стресовий прояв, не зуміла та не змогла себе йому протиставити. Опинившись у тяжкій стресовій ситуації, Позивачка відразу стала відчувати погіршення стану здоров`я;

На все своє майбутнє життя Позивачка втратили душевний спокій, нормальний сон, а усвідомлення безповоротності втрати завдає їй нестерпного душевного болю;

Позивачка ніяк не може збагнути, що втратила рідну сестру назавжди;

Тривала душевна депресія і туга за загиблою ОСОБА_12 не дають можливості Позивачці адекватно сприймати навколишнє середовище та близьких осіб;

Почуття цілковитої спустошеності не дозволяє Позивачці адаптуватись до нормального життя;

Після смерті рідної сестри ОСОБА_12 залишилась її малолітня дочка ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , над якою Позивачка взяла опіку, і нестиме відповідне коло обов`язків до повноліття племінниці. Дуже важко переживає Позивачка й переживання малолітньої дитини, й над тим, чи зможе вона витримати таку відповідальну місію.

Всі ці страждання, переживання та хвилювання наклали свій негативний відбиток на роботу Позивачки, яку вона не може чітко та відповідально виконувати.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та її трагічних наслідків моральну шкоду було заподіяно ще й малолітній дочці загиблої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не маючи батька від народження (відомості про нього внесені до свідоцтва про народження за вказівкою матері, згідно з ч.1 ст. 135 СК України), внаслідок ДТП малолітня ОСОБА_24 втратила ще й матір, яка займала найважливіше місце в її житті. Дочка на все своє майбутнє життя позбавлена материнської любові, турботи, спілкування, виховання та підтримки. Смерть матері спричинила глибоку психологічну травму малолітній дочці й однозначно втрату важливого життєвого зв`язку, який не може бути поновлений та, відповідно, завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Малолітня постійно кличе маму, плаче, бо не може зрозуміти, чому її немає поруч, прокидається серед ночі, шукаючи її поряд. Наслідки такої психологічної травми мають ще й відтермінований та непередбачуваний характер.

Позивачі впевнені, що життя загиблої безцінне, і ніякі грошові суми не в змозі компенсувати цю тяжку втрату, але закон дає право вимагати від винної особи відшкодування моральної шкоди.

Тому, враховуючи характер та обсяг заподіяних моральних страждань, яких зазнали позивачі, та які пов`язані з невідворотністю втрати найбільш близької їм людини, позбавленням можливості спілкуватись з нею в подальшому, порушенням нормального способу життя позивачів, що потребує докладання додаткових зусиль для організації їх життя і побуту, з урахуванням істотності вимушених змін у житті, керуючись принципами розумності та справедливості, розмір заподіяної ОСОБА_17 моральної шкоди оцінюється нею в 2 000 000,00 грн., розмір заподіяної ОСОБА_7 моральної шкоди оцінюється нею в 1 000 000,00 грн., а малолітній дочці загиблої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 2 000 000,00 грн.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована страховою компанією «Альфа Страхование» в міжнародній системі автомобільного страхування відповідно до чинної на території країн-членів системи «Зелена карта», поліс RUS/001/23296934, строк дії поліса з 25.07.2021 по 24.09.2021.

Членом вказаної системи автомобільного страхування є Україна, яку представляє МТСБУ.

Особами, які на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мають право на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_12 , є її донька ОСОБА_24 та мати ОСОБА_17 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня 2021 року становив 6 000,00 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного потерпілого, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, складає 72 000,00 грн. (6 000,00 грн. х 12 = 72 000,00 грн.).

За таких обставин, МТСБУ на підставі п. 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має відшкодувати ОСОБА_24 та ОСОБА_17 заподіяну моральну шкоду в розмірі по 36 000,00 грн. кожній (72 000,00 грн. : 2 = 36 000,00 грн.).

Оскільки розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_17 смертю дочки, перевищує розмір страхового відшкодування, то із Відповідача-1, як винної особи, на її користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, що складає: 1 964 000,00 грн. (2 000 000,00 грн. (розмір заподіяної Позивачу моральної шкоди) 36 000,00 грн. (розмір страхового відшкодування, що сплачує МТСБУ) = 1 964 000,00 грн.).

Також, в зв`язку з тим, що розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_24 смертю матері, перевищує розмір страхового відшкодування, то із Відповідача-1, як винної особи, на її користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, що складає: 1 964 000,00 грн. (2 000 000,00 грн. (розмір заподіяної Позивачу моральної шкоди) 36 000,00 грн. (розмір страхового відшкодування, що сплачує МТСБУ) = 1 964 000,00 грн.).

При цьому, на даний час батьком Відповідача-1 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди ОСОБА_24 , інтереси якої представляє її опікун ОСОБА_7 сплачено грошову суму в розмірі 190 470,00 грн.

Залишок невідшкодованої Відповідачем-1 моральної шкоди становить 1 773 530,00 грн. (1 964 000,00 грн. 190 470,00 грн. = 1 773 530,00 грн.)

Оскільки, загибла в ДТП ОСОБА_12 працювала в ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ», а також в ТОВ «ФАСТІВ АГРО», то її середньомісячний заробіток (дохід) розраховується за аналогічними правилами, які встановлено ст. 1197 ЦК України для відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором.

Відповідно до довідки ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ» та довідки ТОВ «ФАСТІВ АГРО», заробітна плата загиблої за три календарні місяці її роботи, тобто за період з червня 2021 року по серпень 2021 року склала 31 316,11 грн., відповідно, її середньомісячний заробіток складає 10 438,70 грн. (31 316,11 грн. : 3 міс. = 10 438,70 грн.).

З врахуванням положень ч. 2 ст. 1200 ЦК України, розмір середньомісячного заробітку (доходу) потерпілої з вирахуванням частки, яка припадала на неї саму, складає 5 219,35 грн. (10 438,70 грн. : 2 осіб = 5 219,35 грн.).

Особою, яка має право на відшкодування шкоди на підставі ст. 1200 ЦК України, є малолітня дочка загиблої в ДТП ОСОБА_12 ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в силу вимог ст. 180 СК України, мала право на утримання від своєї матері до досягнення нею вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На дату смерті годувальника її неповнолітній дочці ОСОБА_24 було лише 2 роки 5 місяців 21 день.

Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення ОСОБА_24 повноліття, становить 186 місяців і 9 днів (15 років, 6 місяців, 9 днів).

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України, розмір шкоди завданої дочці загиблої, у зв`язку із втратою годувальника, становить 970 799,10 грн., яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (5 219,35 грн. х 186,09 місяців = 971 268,84 грн.).

Враховуючи те, що МТСБУ на підставі п. 27.3 ст. 27 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має сплатити страхове відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 72 000,00 грн., то залишок страхової суми, яка на підставі п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має бути сплачена МТСБУ на користь малолітньої ОСОБА_24 складає 188 000,00 грн., що охоплює період з 21.09.2021 по 21.09.2024 (188 000,00 грн. : 5 219,35 грн. = 36 місяців і 2 дня).

Відповідно, з Відповідача-1 на користь ОСОБА_24 підлягає стягненню шкода завдана смертю її матері в розмірі 783 268,84 грн. (971 268,84 грн. 188 000,00 грн. = 783 268,84 грн.), тобто по 5 219,35 грн. щомісячно, починаючи з 21.09.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Тому на підставі вищевикладеного позивачі просять суд:
1. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 36 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та 188 000,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

2. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди грошову суму в розмірі 1 773 530,00 грн.

3. Стягувати з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шкоду, завдану смертю її матері ОСОБА_12 , в розмірі 5 219,35 грн. щомісячно, починаючи з 21.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

4. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_17 36 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

5. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_17 в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди грошову суму в розмірі 1 964 000,00 грн.

6. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди грошову суму в розмірі 1 000 000,00 грн.

7. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 понесені позивачами витрати на правничу допомогу.

Також, до Сквирського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_16 до ОСОБА_10 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи.

В обгрунтування позовної заяви ОСОБА_16 вказала, що в провадженні Сквирського районного суду Київської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

21.09.2021 близько 06 години 50 хвилин водій ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , рухаючись автодорогою Р-32 «Кременець-Ржищів» між селами Шамраївка та Фурси в межах Білоцерківського району Київської області, в напрямку села Фурси, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 2.3 д), 12.1 ПДР виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 загинула на місці події, її пасажир ОСОБА_13 , від отриманих тілесних ушкоджень помер у Білоцерківській міській лікарні № 2.

Порушення водієм ОСОБА_14 вимог пунктів 2.3 б), 2.3 д), 12.1, розділу 34 (розмітка 1.1) ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо -транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та її трагічних наслідків Позивачці було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у наступному:

Одержавши звістку про загибель єдиного сина ОСОБА_13 внаслідок ДТП, Позивачка була сильно шокована цією несподіваною та раптовою звісткою, в результаті отримала сильний нервовий стрес та відчутне душевне потрясіння;

Позивачка гостро зреагувала на такий стресовий прояв, не зуміла та не змогла себе йому протиставити. Опинившись у тяжкій стресовій ситуації, Позивачка відразу стала відчувати погіршення стану здоров`я;

На все своє майбутнє життя Позивачка втратила душевний спокій, нормальний сон, апетит, стала роздратованою, а усвідомлення безповоротності втрати завдає їй нестерпного душевного болю;

Покійний син часто привиджується Позивачці, і вона ніяк не може збагнути, що втратила його назавжди;

Тривала душевна депресія і туга за загиблим сином не дають можливості Позивачці адекватно сприймати навколишнє середовище та близьких осіб;

Почуття цілковитої спустошеності не дозволяє Позивачці адаптуватись до нормального життя;

Всі ці страждання, переживання та хвилювання наклали свій негативний відбиток на роботу матері, яку вона не може чітко та відповідально виконувати.

Мати втратила сина, який був би надійною підтримкою та опорою їй в похилому віці, в зв`язку чим переживає душевні та психологічні страждання, позбавлена блага відчувати його любов та турботу, отримувати від нього допомогу та захист, блага щирого, без заздрості, спілкування з рідною людиною. Життєвий зв`язок матері з сином втрачено назавжди. У зв`язку з тим, що мати перебувала із загиблим сином в тісних сімейних стосунках, втрата для неї є невідновною та неосяжною.

Позивачка впевнена, що життя загиблого сина безцінне, і ніякі грошові суми не в змозі компенсувати цю тяжку втрату, але закон дає право вимагати від винної особи відшкодування моральної шкоди.

Тому, враховуючи характер та обсяг заподіяних моральних страждань, яких зазнала позивачка, та які пов`язані з невідворотністю втрати найбільш близької їй людини, позбавленням можливості спілкуватись з сином в подальшому, порушенням нормального способу життя позивачки, що потребує докладання додаткових зусиль для організації її життя і побуту, з урахуванням істотності вимушених змін у житті, керуючись принципами розумності та справедливості, розмір заподіяної Позивачці моральної шкоди оцінюється нею в 2 000 000грн.

Разом з тим, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована страховою компанією «Альфа Страхование» в міжнародній системі автомобільного страхування відповідно до чинної на території країн-членів системи «Зелена карта», поліс RUS/001/23296934, строк дії поліса з 25.07.2021 по 24.09.2021.

Членом вказаної системи автомобільного страхування є Україна, яку представляє МТСБУ.

Особою, яка на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_13 , є його мати Позивачка ОСОБА_16 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня 2021 року становив 6 000,00 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного потерпілого, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, складає 72 000,00 грн. (6 000,00 грн. х 12 = 72 000,00 грн.).

Тобто, відповідальність за моральну шкоду, заподіяну Позивачу смертю ОСОБА_13 в розмірі 72 000,00 грн. несе страховик МТСБУ.

За таких обставин, заподіяну Позивачу моральну шкоду в розмірі 72 000,00 грн. на підставі п. 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має відшкодувати МТСБУ.

Оскільки розмір моральної шкоди, завданої Позивачу смертю сина, перевищує розмір страхового відшкодування, то із Відповідача - 1, як винної особи, на користь Позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, що складає: 1 928 000,00 грн. (2 000 000,00 грн. (розмір заподіяної Позивачу моральної шкоди) 72 000,00 грн. (розмір страхового відшкодування, що сплачує МТСБУ) = 1 928 000,00 грн.).

При цьому, позивачка вказує, що на даний час батьком Відповідача-1 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди Позивачці сплачено грошову суму в розмірі 190 470,00 грн.

Залишок невідшкодованої Відповідачем-1 моральної шкоди становить 1 737 530,00 грн. (1 928 000,00 грн. 190 470,00 грн. = 1 737 530,00 грн.)

На підставі вищевикладеного позивачка ОСОБА_16 просить суд:

1. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди грошову суму в розмірі 1 737 530,00 грн.

2. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_16 страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 72 000,00 грн.

3. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 ( ОСОБА_25 ) на користь ОСОБА_16 понесені останньою процесуальні витрати.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_7 та цивільного позивача ОСОБА_17 ОСОБА_8 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Також, представник позивачки потерпілої ОСОБА_26 просив суд стягнути з обвинуваченого на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., надав суду копію Договору 101/КП від 13.10.2021 року про надання правової допомоги та Меморальний ордер від 28 жовтня 2021 року

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_16 - ОСОБА_8 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, просив стягнути з ОСОБА_10 на користь позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., надав суду копію Договору 100/КП від 13.10.2021 року про надання правової допомоги та Меморальний ордер від 18 жовтня 2021 року, а також надав пояснення аналогічні викладеним в позові.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 також підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги позивачів ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 визнав частково, а саме в частині вже відшкодованої шкоди у розмірі: ОСОБА_16 190 470 грн. та 26 700 грн.; ОСОБА_7 - 219 017 грн., ОСОБА_17 визнав в розмірі 57 200 грн., а було сплачено 26 700 грн. Також визнав позовну вимогу про стягнення на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шкоду, завдану смертю її матері ОСОБА_12 , в розмірі 5 219,35 грн. щомісячно, починаючи з 21.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Визнав витрати понесені позивачами ОСОБА_7 та ОСОБА_16 на правничу допомогу у розмірі по 7500 грн. кожній.

Обвинувачений в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування моральної шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивачів не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування моральної шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивачів не заперечував, щодо позовних вимог до обвинуваченого залишив вирішення цього питання на розсуд суду.

Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, надав суду і іншим учасникам справи Відзив на позовні заяви, в якому просив розглянути справу без участі представника відповідача, відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачі не звернулися до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування та не надали доказів у оригіналі на сьогоднішній деньу МТСБУ відсутні підстави виплатити страхове відшкодування на підставі абз. 3 пункту 36.2 статті 36 Закону України № 1961- IV «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до набрання законної сили вироком суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши позовні заяви та додані до них матеріали, вважає, що позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В судовому засіданні встановлено і це доведено матеріалами кримінального провадження, а також визнано обвинуваченим, що злочинними діями позивачам було заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В своїй Постанові від 29.11.2019 Верховний Суд у справі № 213/4098/18 (провадження №61-14398св19) констатував, що встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до статті 3 Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод від 04.05.1971 (ратифікована Законом України № 3513-VI від 15.06.2011), правом, що застосовується, є внутрішнє право Держави, у якій відбулася пригода.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 49 Закону «Про міжнародне приватне право» згідно якої, права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно п. 40.1. ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди:

на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування " Зелена картка", заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат " Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ;

на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування " Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність.

За приписами підпункту в) пункту 41.2 статті 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Особою, яка на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_13 , є його мати Позивач ОСОБА_16 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня 2021 року становив 6 000,00 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного потерпілого, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, складає 72 000,00 грн. (6 000,00 грн. х 12 = 72 000,00 грн.).

Особами, які на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мають право на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_12 , є її донька ОСОБА_24 та мати ОСОБА_17 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня 2021 року становив 6 000,00 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного потерпілого, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, складає 72 000,00 грн. (6 000,00 грн. х 12 = 72 000,00 грн.).

За таких обставин, МТСБУ на підставі п. 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має відшкодувати ОСОБА_24 та ОСОБА_17 заподіяну моральну шкоду в розмірі по 36 000,00 грн. кожній (72 000,00 грн. : 2 = 36 000,00 грн.).

Судом встановлено, що загибла в ДТП ОСОБА_12 працювала в ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ», а також в ТОВ «ФАСТІВ АГРО» та її середньомісячний заробіток (дохід) розраховується за аналогічними правилами, які встановлено ст. 1197 ЦК України для відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором.

Відповідно до довідки ТОВ «АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ» та довідки ТОВ «ФАСТІВ АГРО», заробітна плата загиблої за три календарні місяці її роботи, тобто за період з червня 2021 року по серпень 2021 року склала 31 316,11 грн., відповідно, її середньомісячний заробіток складає 10 438,70 грн. (31 316,11 грн. : 3 міс. = 10 438,70 грн.).

З врахуванням положень ч. 2 ст. 1200 ЦК України, розмір середньомісячного заробітку (доходу) потерпілої з вирахуванням частки, яка припадала на неї саму, складає 5 219,35 грн. (10 438,70 грн. : 2 осіб = 5 219,35 грн.).

Особою, яка має право на відшкодування шкоди на підставі ст. 1200 ЦК України, є малолітня дочка загиблої в ДТП ОСОБА_12 ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в силу вимог ст. 180 СК України, мала право на утримання від своєї матері до досягнення нею вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На дату смерті годувальника її неповнолітній дочці ОСОБА_24 було лише 2 роки 5 місяців 21 день.

Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення ОСОБА_24 повноліття, становить 186 місяців і 9 днів (15 років, 6 місяців, 9 днів).

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України, розмір шкоди завданої дочці загиблої, у зв`язку із втратою годувальника, становить 970 799,10 грн., яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (5 219,35 грн. х 186,09 місяців = 971 268,84 грн.).

Враховуючи те, що МТСБУ на підставі п. 27.3 ст. 27 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має сплатити страхове відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 72 000,00 грн., то залишок страхової суми, яка на підставі п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має бути сплачена МТСБУ на користь малолітньої ОСОБА_24 складає 188 000,00 грн., що охоплює період з 21.09.2021 по 21.09.2024 (188 000,00 грн. : 5 219,35 грн. = 36 місяців і 2 дня).

Відповідно, з Відповідача-1 Неаги Адріана на користь ОСОБА_24 підлягає стягненню шкода завдана смертю її матері в розмірі 783 268,84 грн. (971 268,84 грн. 188 000,00 грн. = 783 268,84 грн.), тобто по 5 219,35 грн. щомісячно, починаючи з 21.09.2024 до досягнення дитиною повноліття, про що також не заперечував обвинувачений відповідач.

Суд, враховуючи глибину фізичних, душевних страждань, які зазнали позивачі від дій відповідача Неаги Адріана, їх тривалість, можливості відновлення, враховуючи відшкодовані обвинуваченим грошові суми і виходячи з засад розумності та справедливості, вважає визначити моральну шкоду позивачам в розмірі 500 000 грн. кожному, які підлягають стягненню з обвинуваченого на їх користь, тобто позовні вимоги в цій частині задовольнити частково.
Щодо позовних вимог позивачів доМТСБУ, то з підстав викладених вище в судовому рішенні, суд задовольняє їх в повному обсязі.
У Постанові Верховного суду у справі № 753/10028/18 у складі суддів Третьої судової палати зазначено, що у випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.
Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_26 просив суд стягнути з обвинуваченого на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., надав суду копію Договору 101/КП від 13.10.2021 року про надання правової допомоги та Меморальний ордер від 28 жовтня 2021 року згідно якого розмір витрат складає 15 000 грн., а також надав суду копію Договору 100/КП від 13.10.2021 року про надання правової допомоги та Меморальний ордер від 18 жовтня 2021 року щодо надання правової допомоги на сумі 15 000 грн. потерпілій ОСОБА_16 , що відповідає вимогам ст. ст. 91,118,124 КПК України та ст. 59 Конституції України, а тому позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого на користь позивачок витрат на правову допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріалами кримінального провадження документально підтверджені витрати на залучення експерта, які, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого, а саме:
-Витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 16.11.2021 № СЕ 19/111-21/47440-ІТ у розмірі 2059,44 грн. (Довідка Старшого судового експерта ОСОБА_27 том 1 а. провадження 137);
- витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 26.10.2021 № СЕ 19/111-21/47747-ІТ у розмірі 1716,20 грн. (Довідка Судового експерта ОСОБА_28 том 1 а. провадження 147);
-витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 26.10.2021 № СЕ 19/111-21/47748-ІТ у розмірі 1716,20 грн. (Довідка Судового експерта ОСОБА_28 том 1 а. провадження 156);
-витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 08.11.2021 № СЕ 19/111-21/47443-ІТ у розмірі 1029,72 грн. (Довідка Судового експерта ОСОБА_29 том 1 а. провадження 164);
-витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 17.11.2021 № КСЕ 19/111-21/52 316-ІТ у розмірі 3775,64 грн. (Довідка Старшого судового експерта ОСОБА_27 том 1 а. провадження 187);
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року накладено арешт на майно, а саме автомобіль марки «HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської НОМЕР_1 , що належить на праві власності Неазі Адріану, який було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул.. Матросова, 48а, для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні.

Також, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року накладено арешт на майно, а саме автомобіль марки «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , якій належав на праві приватної власності ОСОБА_12 який було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул.. Матросова, 48а, для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні.

Також, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року накладено арешт на майно, а саме: подушку безпеки з речовиною бурого кольору, вилучену під час огляду дорожньо - транспортної пригоди від 21.09.2021 року з автомобіля марки «HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_18 , для забезпечення її зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні.

Оскільки мету забезпечення кримінального провадження досягнуто, справу розглянуто ухваленням вироку та необхідність в арешті майна відпала, суд вважає за необхідне на підставі вимог ч. 4 ст. 174 КПК України вирішити питання про скасування арешту майна шляхом скасування останнього.
На підставі викладеного та керуючись ст. 59 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 12,50,65,66,67,75,76,286 КК України, ст.ст. 91,100,118,124,174,368, 369,370,371,373,374,376, 392 - 395 КПК України, Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», статті 3 Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод від 04.05.1971 (ратифікована Законом України № 3513-VI від 15.06.2011), ст. 49 Закону «Про міжнародне приватне право», п. 22.1. ст. 22, п. 27.3 ст. 27, п. 40.1. ст. 40, підпункту в) пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 23, 1194, 1197,1200 Цивільного кодексу України, ст. 180 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_15 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 5-ти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Застосувати до ОСОБА_10 , вимоги ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Покласти на ОСОБА_15 обов`язки передбачені п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,а також обов`язок, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» заборонити виїзд громадянину Молдови Неазі Адріану з України на час відбування призначеного покарання з випробуванням строком три роки.

Позовну заяву ОСОБА_16 до ОСОБА_10 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_7 , яка діє у власних інтересах та в якості опікуна в інтересах малолітньої ОСОБА_30 , ОСОБА_17 до ОСОБА_10 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи задовольнити частково.

1. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 36 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та 188 000,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

2. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди грошову суму в розмірі 500 000 грн.

3. Стягувати з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шкоду, завдану смертю її матері ОСОБА_12 , в розмірі 5 219,35 грн. щомісячно, починаючи з 21.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

4. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_17 36 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

5. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_17 в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди грошову суму в розмірі 500 000 грн.

6. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди грошову суму в розмірі 500 000 грн.

7. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

8. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 ( ОСОБА_25 ) на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди грошову суму в розмірі 500 000 грн.

9. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_16 страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 72 000,00 грн.

10. Стягнути з громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 ( ОСОБА_25 ) на користь ОСОБА_16 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн..

-Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме:
-Витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 16.11.2021 № СЕ 19/111-21/47440-ІТ у розмірі 2059,44 грн.;
- витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 26.10.2021 № СЕ 19/111-21/47747-ІТ у розмірі 1716,20 грн.;
-витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 26.10.2021 № СЕ 19/111-21/47748-ІТ у розмірі 1716,20 грн.;
-витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 08.11.2021 № СЕ 19/111-21/47443-ІТ у розмірі 1029,72 грн.;
-витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 211 3 Висновок експерта від 17.11.2021 № КСЕ 19/111-21/52 316-ІТ у розмірі 3775,64 грн.;

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року на майно, а саме автомобіль марки «HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської НОМЕР_1 , що належить на праві власності Неазі Адріану, який було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул.. Матросова, 48а, для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року на майно, а саме автомобіль марки «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , якій належав на праві приватної власності ОСОБА_12 який було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул.. Матросова, 48а, для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року на майно, а саме: подушку безпеки з речовиною бурого кольору, вилучену під час огляду дорожньо - транспортної пригоди від 21.09.2021 року з автомобіля марки «HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , що належить на праві власності Неазі Адріану, для забезпечення її зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні.

Речові докази:
Автомобіль марки «HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , що належить на праві власності Неазі Адріану, який було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул.. Матросова, 48а повернути власнику ОСОБА_18 .
Автомобіль марки «Volkswagen Рolo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , якій належав на праві приватної власності ОСОБА_12 який було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул.. Матросова, 48а знищити.

Подушка безпеки з керма, змиви з керма, змиви з ручки внутрішнього відкривача водійських дверей, змив з ручки коробки передач вилучені із автомобіля HYUNDAI IX35» реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_18 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів (в Постанові про визнання речовими доказами від 21.09.2021 року не зазначено в якій саме кімнаті зберігаються речові докази) знищити.

Відео реєстратор з картою пам`яті надані ОСОБА_31 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП залишити при матеріалах кримінального провадження.
Звільнити ОСОБА_15 з під варти в залі судових засідань негайно.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Сквирський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам справи.

Суддя: ОСОБА_1