КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4664/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
21 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року, -
прокурора ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
- № НОМЕР_1 (Українська гривня) відкритого в АБ Банк Кредит Дніпро (МФО 305749);
- НОМЕР_2 (Українська гривня)
- № НОМЕР_3 (Українська гривня) відкритих в АБ Укргазбанк (МФО 320478);
- № НОМЕР_4 (Українська гривня) відкритого в АТ РВС Банк (МФО 339072).
- № НОМЕР_1 (Українська гривня) відкритого в АБ Банк Кредит Дніпро (МФО 305749);
- НОМЕР_2 (Українська гривня)
- № НОМЕР_3 (Українська гривня) відкритих в АБ Укргазбанк (МФО 320478);
- № НОМЕР_4 (Українська гривня) відкритого в АТ РВС Банк (МФО 339072).
У своєму клопотанні слідчий безпідставно зазначає про фіктивність ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП». В матеріалах кримінального провадження, що додаються до клопотання міститься протокол допиту ОСОБА_10 від 23.04.2021 року. Проте, вказана особа взагалі ніяким чином не стосується ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП».
Також апелянт зазначає, що на банківському рахунку не зберігаються індивідуально визначені кошти власника рахунку. Відповідна сума грошових коштів обліковується банком на рахунку під зобов`язання банку за дорученням власника рахунку перерахувати/зарахувати відповідну суму грошових коштів у межах такої суми. За таких умов безготівкові кошти не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів. Тому накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і неіндивідуалізований характер, не узгоджується з заявленою метою - збереження речових доказів, адже їх неможливо використати, як доказ у кримінальному провадженні.
Крім того, в ухвалі про накладення арешту, в клопотанні слідчого та в доданих до клопотання матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП» кошти, які знаходяться на банківських рахунках набуті кримінально протиправним шляхом та/або є доходами від кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Апелянт також звертає увагу на безпідставність посилання суду на п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме застосування арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, так як така мета накладення арешту на майно не могла бути застосована. Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Проте жодна службова особа ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП» не набула статусу підозрюваного, обвинуваченого або засудженого, тому законних підстав для застосування арешту з метою передбаченою п. 2 ч. 2 ст. 170 КІІК України не виникло.
Також апелянт звертає увагу на те, що на рахунках в АБ Укргазбанк взагалі відсутні грошові кошти, а отже майно на яке накладено арешт взагалі не існує і неможливим визнання грошових коштів на вказаних рахунках, речовими доказами. В порушення вимог ч. 7 ст. 173 КПК України судом не направлено ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП» копії оскаржуваної ухвали.
Апелянт вважає, що накладений арешт жодним чином не сприяє проведенню досудового розслідування, водночас не дозволяє використовувати ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП» свої банківські рахунки, через що блокується господарська діяльність підприємства і завдається матеріальна шкода.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП» - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Вказані банківські рахунки можуть використовуватись для вчинення кримінального правопорушення, а саме: перерахування безготівкових коштів за безтоварні операції, їх обготівкування, ухилення від сплати податків та подальшої легалізації злочинно отриманих коштів.
08.06.2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, які розслідуються та правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування. На підставі п.1, 2 ч. 2 ст.170 КПК, з метою запобігання можливості використання, передачі та відчуження майна, яке визнано речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП» є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них. Прийшов до висновку, що надані слідчим матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, та свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність грошових коштів, що знаходяться на рахунках ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП» критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них. Враховано, що вони постановою слідчого від 31.05.2021 визнані речовим доказом,достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке просили накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, з підстав, що воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування, з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.
Що стосується доводів сторони захисту про недопустимість доказів, а саме висновку економічного дослідження №12/01-20-1 від 12.01.2021 року та протоколу допиту ОСОБА_10 від 23.04.2021 року, то оцінку допустимості чи не допустимості даних доказів повинен надати суд під час безпосередньо судового розгляду, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Посилання апелянта на безпідставність посилання суду на п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме застосування арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, так як така мета накладення арешту на майно не могла бути застосована є безпідставними, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що арешт на майно накладено лише з єдиною метою, а саме збереження речових доказів, а зазначення п. 2 разом із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України колегія суддів вважає опискою, така мета арешту як забезпечення спеціальної конфіскації не слідує зі змісту ні клопотання про арешт майна так із оскаржуваної ухвали. Дана обставина може бути вирішена в порядку ст. 379 КПК України.
Однак є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що оскаржувана ухвала в порушення вимог ч. 7 ст. 173 КПК України судом не направлена ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП». Проте дана обставина на думку колегії суддів не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яка могла б потягнути за собою скасування оскаржуваної ухвали.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.
Зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника ТОВ «АВТОІННОВАЦІЯ ГРУП»- адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4