ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8242/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1105/22 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі засудженого ОСОБА_7 та представника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» належним чином повідомлених про розгляд справи, від частини з яких надійшли заяви про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.12.2021 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 .

Таке рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що останній тільки стає на шлях виправлення, оскільки матеріали особової справи не містять даних, які б свідчили про його виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.
В скарзі зазначає, що висновки суду щодо притягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності та порушення порядку тримання під вартою було ним вчинено давно та стягнення було знято у відповідному порядку. Вказує, що висновки суду про відсутність в матеріалах особової справи трудового договору між ним та ДУ «Харківський слідчий ізолятор» є невірними та неправдивими.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження та особову справу засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Як вбачається з наявної в матеріалах кримінального провадження та особової справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.08.2018 року за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 27.09.2018 року, кінець строку 27.03.2022 року.
Як вбачається з характеристики, доданій до подання та матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 у державній установі «Харківський слідчий ізолятор» утримується з 27.09.2018 року.
До відділення СПС з господарського обслуговування установи зарахований 05.10.2018 року.
Працевлаштований на посаді художника.
До праці відноситься сумлінно, доручені роботи виконує якісно та у встановлений строк.
За час відбування покарання один раз допустив порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Під впливом заходів виховного характеру переглянув свої ставлення до вимог режиму і змінив поведінку на кращу.
Стягнення погашене у встановленому законом порядку.
За час відбування покарання у складі відділення СПС характеризується позитивно.
За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці має 3 заохочення.
У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктів не має.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Виконує роботу із самообслуговування якісно, має достатній рівень необхідних навичок.
До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.
Не допускає порушень вимог режиму безпеки і безпеки праці.
Бере особисту участь в організації виховних закладів, які проводяться в установі.
Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу: «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».
Відповідно до ст.126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня шляхом самоосвіти. Користується літературою з бібліотеки установи.
Відповідно до ст.127 КВК України бере участь у роботі ради колективу засуджених відділення. З 07.06.2019 року, відповідно до протоколу №6 є членом ради колективу засуджених відділення.
За час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував.
Відповідно до ст.110,112,113 КВК України, підтримує соціально-корисні зв`язки з братом шляхом телефонних переговорів та побачень, отримує від нього передачі та посилки. За час відбування покарання у відділенні СПС з господарського обслуговування установи отримав від нього 28 передач та було надано 9 побачень.
Має позитивні наміри на майбутнє.
Провину в скоєному злочині визнає повністю, у скоєному розкаюється.
Рішенням комісії державної установи «Харківський слідчий ізолятор» з розгляду заохочувальних норм для засуджених від 11.12.2019 року засудженому відмовлено в застосуванні ст.100 КВК України відповідно до поданої заяви.
Рішенням комісії державної установи «Харківський слідчий ізолятор» з розгляду заохочувальних норм для засуджених від 15.07.2020 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України. Рішенням комісії державної установи «Харківський слідчий ізолятор» з розгляду заохочувальних норм для засуджених від 17.02.2021 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Неможна залишити поза уваги те, що засуджений ОСОБА_7 раніше судимий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 06.07.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та під час якого знову вчинив корисливий злочин проти власності, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
З огляду на викладене, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_7 та враховуючи його злочину спрямованість, його характеристику, колегія суддів вважає, що такі обставини свідчать про неможливість досягнення мети покарання за менш короткий термін ніж визначений вироком ід 09.08.2018 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу про те не спростовують правильність ухвали від 20.12.2021 року.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час лише стає на шлях виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.12..2021 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Харківський слідчий ізолятор», поданого щодо засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.
Судді:

____________ ______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4