Ухвала
Іменем України
20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 728/677/18
провадження № 51-213 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року,
встановив:
Як убачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК, ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення.
В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року змінено, пом`якшено ОСОБА_4 покарання, призначене за ч.1 ст. 309 КК України.
Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за:- ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю,-за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

В решті вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без зміни.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішення апеляційного суду щодо нього.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому касаційна скарга засудженого не містить конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі засудженого, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.

При цьому, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 посилається на порушення апеляційним судом його права на захист, проте належним чином дані доводи не обгрунтовує, оскільки не вказує, в чому саме порушення цього права полягало.
Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений не зазначає, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанціїта не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судового рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Крім того, згідно ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Натомість, у прохальній частині касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 просить переглянути рішення Київського апеляційного суду, а саме скасувати вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області та повернути справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
Таким чином прохання засудженого до суду касаційної інстанції містить суперечності при обґрунтуванні скарги, оскільки скасування чи зміна рішення суду першої інстанції без скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції не передбачено вимогами кримінального процесуального законодавства, та сформульоване не у відповідності до ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
При цьому засудженим в прохальній частині не зазначено дату винесення оскаржуваних судових рішень.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3