Справа № 739/724/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/650/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 ,

представника потерпілих- адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000267 від 25 квітня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернуто прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України для усунення недоліків.

Своє рішення суд мотивував тим, що в порушення вимог ст. 109 КПК України, реєстр досудового розсування (далі - Реєстр), саме в розділі 1, п. 13, п. 72 не містить часу проведення процесуальних дій, а в розділі 2, саме п.5-6, п. 11, 12, п. 15, 18-20, 20-22, 23, 26, 31 не зазначено по кому і кого залучено представником потерпілого та кого не визнано потерпілим, при цьому в розділі 3 у п. 1 відсутні дані про номер справи у якій слідчим суддею було постановлено ухвалу. Крім того суд зазначив, що відповідно до Реєстру слідчі експерименти проведені не з усіма учасниками. Всупереч вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт належним чином не затверджений прокурором, так як не скріплений печаткою, а в порушення п. 3 ч.2 цієї статті не містить даних про всіх потерпілих, цивільних позивачів по даному кримінальному провадженню з зазначенням анкетних відомостей. При цьому, в порушення норм кримінального процесуального законодавства не було вручено пам`ятку про права та обов`язки ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , чим позбавлено можливості користуватися своїми правами. Обвинувальний акт не містить детального обвинувачення, тобто такого, що складається з тих відомостей, які повинні бути достатніми для повного розуміння обвинувачення, суті висунутого обвинувачення, а саме, в ньому зазначені фактичні обставини кримінального провадження без зазначення конкретного посилання на порушення пункту Правил дорожнього руху кожної дії та бездіяльності.

Вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим і невмотивованим прокурор, просить його скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що при винесенні свого рішення, воно належним чином не було вмотивоване. Вказує, що на противагу доводам суду першої інстанції в Реєстрі матеріалів досудового розслідування в п. 72 не вказано часу процесуальної дії, однак чинним кримінальним процесуальним законом вимог до вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки не встановлено, вона повинна містити лише дату вручення. При цьому вважає посилання суду, про те, що в ряді пунктів Реєстру не зазначено які клопотання розглядались, таким, що суперечить вимогам ст. 109 КПК України, оскільки вона визначає лише значення найменування процесуальної дії. Твердження, викладене в оскаржуваному рішенні щодо незазначення в розділі 3 п. 1 номеру справи, вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 109 КПК України, зазначається лише вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Вважає, що посилаючись на відсутність в Реєстрі відомостей про проведення слідчих експериментів не з усіма учасниками, вийшов за межі своїх повноважень, оскільки саме органи досудового розслідування наділені правами щодо доцільності проведення слідчих дій. Крім цього, на противагу доводам суду щодо порушення норм ст. 291 КПК України вказує на те, що у вказаній нормі містяться вимоги щодо скріплення печаткою підпису прокурора. Щодо відсутності відомостей до всіх потерпіли зауважує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні не зверталися з заявами про визнання їх потерпілими, однак вони набули статусу потерпілих за ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2019 року, тобто після затвердження обвинувального акту. З приводу зазначення неконкретного обвинувачення вказує, що при викладенні фактичних обставин справи в обвинувальному акті зазначено всі порушення водієм ОСОБА_10 вимог Правил дорожнього руху, тобто в ньому викладені саме ті обставини справи, які прокурор вважає встановленими,в зв`язку з чим, вважає що в оскаржуваному рішенні відсутні прямі посилання на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 на новий судовий розгляд.

Вважає винесене судове рішення незаконним та не обґрунтованим виходячи з тих підстав, що обвинувальний акт підлягає поверненню лише, якщо при його складанні було допущено порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, однак посилання суду щодо неналежного затвердження обвинувального акту, в зв`язку з відсутністю печатки, є абсурдним, оскільки не передбачено нормами чинного кримінального процесуального законодавства. Крім того, вважає, що з тих же підстав є необґрунтованими і доводи суду з приводу відсутності часу проведення кількох процесуальних дій, занесених до Реєстру.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не містить імперативних норм щодо зазначення в ЄРДР усіх відомостей щодо проведених слідчих і процесуальних дій та заходів забезпечення кримінального провадження, які були проведені під час досудового слідства, натомість підставами для повернення обвинувального акту є лише невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України, а тому посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 109 КПК України є безпідставними.

Вважає, що при прийнятті судом рішення за наведених в ухвалі підстав, він вийшов за межі повноважень визначених в ст. 314 КПК України, оскільки оцінка доказів, слідчих експериментів, обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання, так як вказані питання підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті, що в свою чергу не лише входить в колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 7 КПК України загальним засадам. Вважає, що зазначені судом обставини є такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а отже не є підставами для його повернення прокурору, та жодним чином не перешкоджають призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який просив скасувати рішення суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд, доводи представника потерпілих-адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала викладені в апеляційних скаргах вимоги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до змісту статті 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду.

Вимоги до обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України, відповідно до яких, він повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування), а також дату та місце його складення та затвердження.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Виходячи із системного аналізу норм кримінального процесуального закону України, апеляційний суд вважає, що зазначені судом першої інстанції порушення, на які суд послався при постановленні оскаржуваної ухвали, не є підставою для здійснення такої процесуальної дії як повернення обвинувального акту прокурору.

Єдиною правовою підставою для повернення обвинувального акту прокурору під час підготовчого судового засідання є його невідповідність вимогам КПК України, а саме: положенням статті 291 КПК України.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України та доцільності повернення обвинувального акту прокурору, є хибним.

Виходячи з вищенаведених норм чинного кримінального процесуального законодавства, доводи прокурора та представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 про формальний підхід з боку суду першої інстанції до вирішення питань, пов`язаних з оцінкою обвинувального акту, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено обставин, які б дійсно перешкоджали судовому розгляду даного кримінального провадження - є слушними.

Так, на переконання суду апеляційної інстанції мотиви суду з приводу не скріплення печаткою затвердженого прокурором обвинувального акту є хибним, оскільки в ч. 1 ст. 291 КПК України відсутні вимоги щодо скріплення печаткою обвинувального акту.

При цьому, не знайшли свого підтвердження доводи суду першої інстанції з приводу відсутності відомостей в обвинувальному акті про потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , оскільки, на час затвердження обвинувального акту, а саме 25 квітня 2019 року, вони не були визнані потерпілими, оскільки під час досудового слідства не зверталися з відповідними заявами.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 набули правового статусу потерпілих на підставі ухвали Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2019 року, тобто вже після затвердження обвинувального акту, а тому відомості про них в ньому і не могли бути зазначені.

Твердження суду першої інстанції, викладе в оскаржуваному рішенні про те, що в обвинувальному акті пред`явлене не конкретне обвинувачення, а саме здійснено виклад обставин справи без посилання на конкретний пункт ПДР України який було порушено обвинуваченим, не відповідає дійсності виходячи з наступного.

Як вбачається з обвинувального акту, а саме на аркуші 2, в абзаці другому викладено фактичні обставини справи та зазначено всі порушення водієм ОСОБА_10 вимоги ПДР України, які ним були допущені під час дорожньо-транспортної пригоди.

Під час дослідження обвинувального акту, колегія суддів прийшла до висновку про те, що в ньому викладено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, надано відповідну правову кваліфікацію кримінального правопорушення та чітко сформульовано обвинувачення відносно ОСОБА_10 , із зазначенням у вчиненні якого саме злочину він обвинувачується з посилання м на відповідну статтю Кримінального кодексу України.

На думку суду апеляційної інстанції, є безпідставними доводи повернення обвинувального акту з причин невідповідності, на його переконання Реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, а саме у відсутності в ньому відомостей про час проведення ряду процесуальних дій, що регулюється ст. 109 КПК України, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства, так як в ньому відсутні імперативні норми щодо зазначення в Реєстрі досудового розслідування відомостей всіх без виключення слідчих і процесуальних дій та заходів забезпечення кримінального провадження, які були проведені органами досудового слідства.

При цьому, слід зауважити, що при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту за наведених в ньому підстав, суд вийшов за межі повноважень, зазначених в ст. 314 КПК України, оскільки вдався до оцінки доказів слідчих експериментів та порушення прав осіб, обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, оскільки такі не передбачені під час підготовчого судового засідання, натомість ці обставини підлягають дослідженню під час безпосереднього розгляду кримінального провадження.

Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки судом першої інстанції в даному випадку не зазначено жодної невідповідності обвинувального акту вищевказаним вимогам ст. 291 КПК України, які б перешкоджали призначити судовий розгляд кримінального провадження.

З огляду на наведене, ухвала суду підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000267 від 23 липня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернуто прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України для усунення недоліків скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4