Справа № 453/1241/20
№ провадження 1-кп/453/22/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 ; ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисника-адвоката ОСОБА_6 ;

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смиківці, Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вдівця, ФОП, пенсіонера, інваліда 1-ї групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 17 серпня 2020 року, приблизно о 07 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Renault Grand Scenik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою «Київ-Чоп» у напрямку до м. Чоп, при проїзді її ділянки в районі 685 км + 580 м, що у с. Нагірне, Сколівського району Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.2, 1.5, п. 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу», «дорожня обстановка», «дорожні умови», «безпечна швидкість» ); Р.2 п. 2.3 (підпунктів «б» та «д»); Р.12 п.12.1; вимоги дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 Р.34 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не урахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього рух, без причин технічного характеру виїхав на смугу зустрічного руху не переконавшись, що це не створить перешкод або безпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу автобусу «БАЗ А 07909», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку та мав перевагу у русі, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок порушення правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 пасажир автомобіля «Renault Grand Scenik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 померла на місці події. Пасажири даного транспортного засобу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 17 серпня 2020 року, приблизно о 07 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Renault Grand Scenik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою «Київ-Чоп» у напрямку до м. Чоп, при проїзді її ділянки в с. Нагірне, Сколівського району Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не урахував дорожню обстановку і стан керованого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, створив загрозу безпеці дорожнього рух, виїхав на смугу зустрічного руху не переконавшись, що це не створить перешкод або безпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу автобусу «БАЗ А 07909», який рухався у зустрічному напрямку та мав перевагу у русі, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами. На даний момент потерпілим шкода відшкодована. Щиро розкаявся у скоєному, попросив пробачення у потерпілих.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_11 не з`явився, подав заяву (вх.№ЕП-913 від 26 серпня 2021 року) в якій просить судове засідання проводити у його відсутності, при призначенні покарання покладається на розсуд суду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому в присутності захисника положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку потерпілих з приводу призначення обвинуваченому покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині матеріалів, характеризуючих особу ОСОБА_5 , та в частині речових доказів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого - вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Обтяжуючих вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відсутність у потерпілих притензій матеріального та морального характеру.

При визначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, є інвалідом 1-ї групи, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує наявну досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та те, що у потерпілих немає жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керування транспортним засобом із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням на певний строк та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробувальним строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи №15/2/1115 від 17 вересня 2020 року у розмірі 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривні 50 коп., за проведення експертизи №15/2/1114 від 17 вересня 2020 року у розмірі 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривні 50 коп., за проведення експертизи №15/2/1200 від 24 вересня 2020 року у розмірі 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривні 50 коп., за проведення експертизи №15/2/1116 від 18 вересня 2020 року 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одну) гривню 75 копійок, всього стягнути 7355 (сім тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 25 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчогого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 серпня 2020 року, на автомобіль «БАЗ А 07909», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчогого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 серпня 2020 року, на автомобіль «Renault Grand Scenik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_10 , - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Renault Grand Scenik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території спецмайданчика для тимчасово вилученого транспорту відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області повернути ОСОБА_5 ; автомобіль марки «БАЗ А 07909», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на території спецмайданчика для тимчасово вилученого транспорту відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області повернути ОСОБА_12 .

Копію вироку вручити засудженому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Сколівського районного суду ОСОБА_1
Львівської області