КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільненовід відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та відповідно до ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 14 червня 2018 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, перебуваючи поблизу будинку №102/1 по проспекту Голосіївському в місті Києві, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля "Audi A6", номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, зняв з вказаного автомобіля 4 колеса, загальною вартістю 5000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 5000 гривень.

Крім того, 20 березня 2020 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №8 по вулиці Васильківській в місті Києві, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до промо-стійки, що належить ОСОБА_10 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, викрав з вказаної стійки два стартових пакети Приватного Акціонерного товариства "Київстар із номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , загальною вартістю 650 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 650 гривень.

В апеляційній скарзі в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року, в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_6 просить призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі, а в решті вирок суду залишити без зміни.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 дійшов до помилкового висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Вважає, що суд першої інстанції належним чином не врахував особу обвинуваченого, який неодноразово вчиняв корисливі злочини проти власності, негативно характеризується за місцем проживання, що, на переконання прокурора, беззаперечно свідчить про явну зухвалість, підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, його наполегливе бажання вести злочинний спосіб життя, а тому виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти поданої апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України ніким з учасників судового провадження не заперечувались і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувались, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи. При цьому, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Переглядаючи вирок суду в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст. 65 КК України, та повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро покаявся у вчиненому, що суд обгрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України.

Обгрунтовуючи висновок про застосування положень ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував конкретні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який усвідомив суспільно-небезпечний характер своїх дій та щиро покаявся, дійшов обгрунтованого висновку про наявність достатніх умов і підстав для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та на підставі ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи надані обвинуваченим дані про стан його здоров`я, погоджується з прийнятим судом першої інстанції рішенням про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, а тому викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність, внаслідок чого було призначено несправедливе покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який, як зазначає апелянт, негативно характеризується за місцем проживання та наполегливо бажає вести злочинний спосіб життя, що на переконання останнього доводить неможливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, вважає безпідставними, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 75, 76 КК України.

За викладеним, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, призначене покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового вироку, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3