Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1092/16-к
В И Р О К
Іменем України

15 листопада 2021 року м. Гребінка

15 листопада 2021 року Гребінківський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника адвоката ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гребінка кримінальне провадження №0000136 по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого СФГ «Нове-2», зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 16.01.2006 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст.ст. 186 ч.2, 309 ч.2, 263 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки; - 30.01.2007 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.3, 307 ч.2, 309 ч.2 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, звільнений 16.08.2012 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 26 днів,
- за ст. 286 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2016 року близько 11-25 год. ОСОБА_9 , керуючи технічно несправним транспортним засобом, автомобілем марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , що зумовлено непрацездатною робочою гальмівною системою відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу №80 від 25.10.2016 року, у світлий час доби рухався по проїзній частині вул.Магістральної (Петровського) в м.Гребінка, Полтавської області. Проїжджаючи повз територію будівельно-монтажного експлуатаційного управління регіональної філії ПАТ «Південна залізниця», ОСОБА_9 допустив неуважність, маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити небезпеку для свого руху, не дотримався безпечної дистанції і допустив зіткнення із задньою частиною велосипеда під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по проїзній частині в попутному напрямку.
При цьому ОСОБА_9 порушив вимоги п.п. 2.3а), 13.1, 31.1, 31.4.1а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2011 року, а саме: відповідно до п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; відповідно до п.13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Безпечна дистанція відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру; відповідно до п.31.1 технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинно відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації; відповідно до п.31.4 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п.31.4.1 гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_11 відповідно до висновку експерта № 102 від 26.04.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки, живота, тазу, хребта, обширна кровопідтічність м`яких тканин по задній поверхні грудної клітки справа та зліва, кровопідтічність м`яких тканин в ділянці грудини, розрив грудинно-ключичних з`єднань справа та зліва, просякання клітковини середостіння кров`ю, численні переломи ребер справа та зліва по різним анатомічним лініям з розривами пристінкової плеври, міжреберних м`язів, вистоянням відламків ребер у плевральну порожнину, травматичні розриви тканини правої та лівої легені, поперечний розрив тканин правої нирки, обширна забрюшинна гематома справа, перелом поперекового відділу хребта, переломи правої тазової кістки, правої плечової кістки, кровопідтічність м`яких тканин голови в тім`яно-потиличній ділянці зліва, субарахноідальний крововилив тім`яної долі лівої півкулі, забито-рвана рана лівого колінного суглобу, численні синці та садна тулуба, кінцівок, які за ступенем тяжкості відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та призвели до смерті ОСОБА_11 . Причиною смерті явилась закрита травма грудної клітки, живота, тазу, хребта з розривами легень, правої нирки, переломами кісток скелету, що супроводжувалось шоком-крововтратою.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 81 від 26.10.2016 року, в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3а), 13.1, 31.1, 31.4, 31.4.1а) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. В умовах даної пригоди водій ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, виконавши вищевказані пункти Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, не визнав, цивільний позов не визнав, оскільки вважає його необґрунтованим в частині визначення суми, на даний момент грошей він не має. В подальшому свою вину у вчиненні злочину визнав частково, цивільний позов визнав частково, але не зміг пояснити, в якій частині або в якій сумі, а також розповів, що 30 березня 2016 року десь біля 12-00 год. він вже вдруге в цей день поїхав на автомобілі ВАЗ 2103 до м.Гребінка. Спочатку він заїхав на шиномонтаж навпроти магазину «Сезон» перевірити тиск у задньому колесі. Потім поїхав у бік базару, зі швидкістю приблизно 50 км/год. Претензій щодо технічного стану, гальмівної системи у нього до автомобіля не було, але він після його придбання восени 2015 року жодного разу спеціально це не перевіряв. На повороті побачив двох велосипедистів, попереду їхав чоловік, який вже виїхав за межі бордюру десь за два метри вперед, до повороту, до цього він рухався на відстані десь 80 см від бордюру, за ним жінка, яка їхала біля бордюру в межах трикутника. Жінку він минув, роз`їхався з іншим автомобілем та на повороті, раптом, чоловік, будучи десь за метр від автомобіля, різко повернув вліво, можливо через калюжі чи ями. Обвинувачений різко загальмував, автомобіль зменшив швидкість, але потім педаль провалилась і він пішов накатом. Секунда, і велосипедист вже на капоті автомобіля. Обвинувачений був у шоковому стані, потерпілий слідом за велосипедом скотився під колеса автомобіля. Обвинувачений відчув, як автомобіль щось переїхав, зупинив автомобіль, підбіг до потерпілого, викликав швидку допомогу. Під час досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту саме обвинувачений їздив на велосипеді, а слідчий ОСОБА_12 заміряв час, малював схему. Потім дружина та теща обвинуваченого відповідали, чи підтверджують вони його пояснення, розписувались в своїх протоколах без тексту, але з ними ніяких слідчих експериментів не проводилось. Автомобіля під час слідчого експерименту не було, права йому не роз`яснювались, тільки ст.63 Конституції України. Вважає, що в тій трагедії, що сталася, є частина його вини, оскільки він неналежно віднісся до обслуговування автомобіля.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні, який пояснив, що потерпілий ОСОБА_11 був його батьком. 30 березня 2016 року біля 12-00 год. він був на роботі, йому зателефонували та повідомили про те, що сталося. Свідком подій він не був. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди він підтримує в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, що полягає у непоправній втраті близької людини;
- показами свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні, яка пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_11 30 березня 2016 року біля 12-00 год. вони на велосипедах їхали в м.Гребінка, повз будівельно-монтажного експлуатаційного управління регіональної філії ПАТ «Південна залізниця» по вул.Магістральна (Петровського). Чоловік її їхав попереду десь за метр від неї та десь на метр від узбіччя. Ніяких маневрів він не здійснював, рухався прямолінійно. Напередодні пройшов дощ, тому було трохи мокро. Ніяких інших транспортних засобів на дорозі не було. Чи були якійсь пошкодження на дорозі, вона не може пригадати, але ям ніяких не було. Вона почула, що їде автомобіль та подалася ближче до узбіччя, педаль велосипеда майже торкалася обочини. Автомобіль проїхав повз неї, дуже близько до обочини, а її чоловіка посадив посеред капоту. При цьому вона впала з велосипеда та бачила, як потерпілий впав з капоту, але машина не зупинилась ще метрів десять чи більше. Все відбулося дуже швидко, за секунди. Вона почала кричати, потерпілий був ще живий в той час, коли автомобіль зупинився. Пізніше вона була присутня на слідчому експерименті, показувала, як все відбувалося, вона на шагах, а слідчий потім вимірював;
- показами свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні, яка пояснила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_9 30 березня 2016 року десь біля 12-00 год. вони з обвинуваченим та її матір`ю їхали на автомобілі марки ВАЗ 2103 в м.Гребінка. За кермом був ОСОБА_9 . Перед цим заїхали на шиномонтаж, перевірили тиск у колесах. Про те, що автомобіль був несправний, вона в той день від обвинуваченого не чула та сама цього не відчула. На повороті вони розминулися з іншим автомобілем. Попереду них їхала жінка на велосипеді, а перед нею чоловік також на велосипеді, десь вісімдесят сантиметрів від бордюру. Коли вони доїхали до нього на відстань десь метр та сорок сантиметрів, він різко, оминаючи щось на дорозі, повернув ліворуч. В той час автомобіль їхав зі швидкістю приблизно 40-50 км/год. та ніяких маневрів не здійснював. Відбувся удар, та цей чоловік сів посеред капота. Потім викликали працівників поліції, швидку допомогу. В цей час потерпілий лежав на дорозі та просив, щоб йому допомогли встати, а жінка стояла на дорозі на колінах. Під час удару жінка вже була позаду автомобіля, між нею та потерпілим було десь метрів п`ять, але точно сказати не може. Крім того, вона була присутня під час проведення слідчого експерименту, але при цьому кожного окремо слідчий про обставини не питав, ОСОБА_9 щось показував, а інших питали, чи вони погоджуються. При цьому як транспортні засоби використовувався тільки велосипед, водієм якого був ОСОБА_9 . Заміряв всі відстані слідчий, в присутності двох водіїв, яких зупинили на дорозі;
- показами свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні, який пояснив, що він працює хірургом Гребінківської ЦРЛ. 30 березня 2016 року десь о 12-00 год. до них у лікарню поступив потерпілий з чисельними тілесними ушкодженнями, переломи ребер, черепно-мозкова травма. Його було викликано у приймальне відділення. Потерпілий був в такому стані, що до нього була викликана реанімаційна бригада, але пацієнт десь через годину помер;
- показами свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні, яка пояснила, що 30 березня 2016 року десь біля 12-00 год. вона разом з обвинуваченим ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_14 їхали на автомобілі марки ВАЗ 2103 в м.Гребінка. За кермом був ОСОБА_9 , вона сиділа поряд на пасажирському сидінні. Про те, що автомобіль міг бути технічно несправний, вона нічого не чула. Їхали у бік ветеринарної аптеки, напрямок руху не змінювали. Попереду справа їхали два велосипедисти. Першого велосипедиста, жінку, він оминув, а чоловік чи об`їжджав щось, тому різко повернув вліво десь за метр від автомобіля чи трохи більше, і тут опинився вже на капоті автомобіля. Жінка їхала за ним десь за п`ять метрів, тому її вони вже проїхали. Напередодні пройшов дощ, біля узбіччя були калюжі, але вибоїн, як їй здалося, на дорозі не було. Потерпілий їхав від бордюру на відстані десь 80 см, а автомобіль від потерпілого десь за два метри. Потерпілий проїхав на капоті автомобіля десь три метри, а потім впав, після чого автомобіль проїхав ще десь два метри. Крім того, вона була присутня під час проведення слідчого експерименту, разом з ОСОБА_9 та дочкою, але при цьому кожного окремо слідчий про обставини не питав, обвинувачений щось показував, вона та донька казали, чи вони погоджуються. При цьому як транспортні засоби використовувався тільки велосипед, водієм якого був ОСОБА_9 . Заміряв всі відстані слідчий рулеткою, в присутності двох водіїв, яких зупинили на дорозі та які були присутні від початку та до кінця;
- показами свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні, який пояснив, що він працює в будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні регіональної філії ПАТ «Південна залізниця». 30 березня 2016 року десь біля 12-00 год., перед обідом він вийшов з роботи на островок через дорогу, бачив чоловіка та жінку на велосипедах, відстань між ними була 2-3 метра, їхали ближче до правого боку. Він подивився, чи немає машин та збирався переходити дорогу. Раптом почув крики жінки та побачив білий автомобіль, якого раніше не бачив, попереду сунувся велосипед, а чоловік сидів на капоті, трохи так проїхав, а потім впав під колеса автомобіля. Він одразу підбіг до потерпілого. На дорозі були ямки, але невеликі, ближче до узбіччя, а також калюжі. Він не бачив, чи здійснювали велосипедисти якійсь маневри;
- показами свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні, який пояснив, що він працює в будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні регіональної філії ПАТ «Південна залізниця». 30 березня 2016 року приблизно о 11-40 год., перед обідом він вийшов з гаража навпроти контори по вул. Магістральна (Петровського). На проїзній частині лежав чоловік, жінка кричала, автомобіль стояв справа біля автобусної зупинки. В той день було мокро, після дощу. На дорозі були ями в калюжах, зараз їх вже відремонтували;
- показами свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні, який пояснив, що він працює старшим слідчим ОВС СУ ГУНП в Полтавській області та проводив досудове розслідування кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , якого він допитував в якості підозрюваного після пред`явлення підозри. При проведенні додаткового огляду місця події ОСОБА_9 було усно роз`яснено права як учаснику огляду, в тому числі ст. 63 Конституції України, та з`ясовувались обставини ДТП, які він зазначав у своїх поясненнях. Зі свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_16 проводились слідчі експерименти, в один день, по черзі, однакові заміри по часу, бо саме такі результати були. Слідчі експерименти проводились в присутності понятих, підписувались всіма учасниками слідчої дії. При призначенні експертиз вихідні дані ним бралися зі всіх матеріалів кримінального провадження, а також експерту направлялось саме кримінальне провадження.
- показаннями експерта ОСОБА_19 , допитаного у судовому засіданні, згідно яких він підтверджує дані, викладені у висновках, підписаних ним в межах даного кримінального провадження, та пояснив, що питання, на які він давав відповідь у своїх висновках, були поставлені слідчим у постанові, вихідні дані знаходилися у матеріалах кримінального провадження;
- показаннями експерта ОСОБА_20 , допитаного у судовому засіданні, згідно яких він підтверджує дані, викладені у висновку №5102/18-52/24237/19-52 від 30.08.2019 року, підписаному ним в межах даного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , та пояснив, що на стор.4 висновку дійсно написано, що в подальшому не будуть використовуватися технічно неспроможні дані, оскільки це може призвести до хибних висновків, це стосується відстаней, які подолали транспортні засоби до моменту зіткнення, на стор.6 висновку, що стосується можливості зміни напрямку руху потерпілим, цей факт експерт не може спростувати або підтвердити, оскільки ця умова містилася в ухвалі про призначення експертизи, відповідно, не можна дати однозначну оцінку діям обвинуваченого в умовах ДТП;
- показаннями експерта ОСОБА_21 , допитаного у судовому засіданні, згідно яких він підтверджує дані, викладені у висновку №5102/18-52/24237/19-52 від 30.08.2019 року, підписаному ним в межах даного кримінального провадження, та пояснив, що на стор.4 висновку дійсно написано, що в подальшому не будуть використовуватися технічно неспроможні дані, зазначені у протоколі слідчого експерименту від 14.12.2017 року, оскільки це може призвести до хибних висновків, це стосується відстаней, які подолали транспортні засоби до моменту зіткнення. Спростувати факт зміни потерпілим напрямку руху експерти не могли, відповіді на питання у висновку надавались з урахуванням цих обставин, оскільки саме ця умова містилась у ухвалі про призначення експертизі, тому інші варіанти при проведенні експертизи не розглядались.
- витягом із ЄРДР (т. 1 а.с. 90);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2016 року (т.1 а.с. 92-105);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2016 року за участю свідка ОСОБА_13 (т.1 а.с.106-112);
- протоколом додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.09.2016 року (т.1 а.с. 113-116);
- висновком експерта № 102 від 31.03.2016 року (т.1 а.с. 127-129);
- висновком експерта № 64 від 16.09.2016 року транспортно-трасологічної експертизи (т.1 а.с. 133-138);
- висновком експерта № 71 від 29.09.2016 року автотехнічної експертизи, відповідно до якої технічний стан автомобіля зазначено як справний за вихідними даними згідно постанови слідчого, а також за двома варіантами, з показів свідка ОСОБА_13 та з показів ОСОБА_9 . За висновком експерта, в обох варіантах в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності з вимогами Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, в умовах якої водій ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення (т.1 а.с. 142-138);
- висновком експерта № 80 від 25.10.2016 року автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу, відповідно до якого робоча гальмівна частина автомобіля марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент експертного огляду знаходилась у непрацездатному стані, що зумовлено відсутністю гальмівної рідини в бачку живлення головного гальмівного циліндру і в системі взагалі, пошкодження переднього правого гальмівного шлангу, надмірним зносом фрикційних накладок передніх правих гальмівних колодок та відсутністю задніх гальмівних колодок, що міг завчасно виявити ОСОБА_9 до моменту ДТП, під час регламентного обслуговування автомобіля (т.1 а.с. 149-154);
- висновком експерта № 81 від 26.10.2016 року автотехнічної експертизи, за вихідними даними згідно постанови слідчого, у варіанті з показів свідка ОСОБА_13 , в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності з вимогами п.п.2.3 а), 13.1, 31.1, 31.4, 31.4.1 а) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, в умовах якої водій ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання ним вищевказаних вимог, в діях велосипедиста ОСОБА_11 не вбачаються невідповідності з вимогами Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, в умовах якої технічна можливість уникнути зіткнення цілком визначалася діями водія ОСОБА_9 (т.1 а.с. 159-164);
- іншими матеріалами провадження у сукупності.

Суд критично сприймає покази обвинуваченого ОСОБА_9 стосовно того, що потерпілий ОСОБА_11 рухався не прямолінійно, а різко змінив напрямок руху велосипеда, оскільки вважає їх даними з метою уникнення покарання за вчинене, а самі покази такими, що суперечать зібраним у справі доказам, а також покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_14 в тій самій частині, оскільки вони є близькими особами обвинуваченого ОСОБА_9 .
Суд не приймає до уваги висновок експерта №7 від 25.01.2017 року, оскільки він зроблений на замовлення захисника, адвоката ОСОБА_10 , немає відомостей щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність, вихідні дані повідомлялись експерту адвокатом, які саме матеріали досудового розслідування надавались експерту, не встановлено.
Суд не приймає до уваги протокол проведення слідчого експерименту від 14.12.2017 року, який було проведено на підставі ухвали суду, оскільки відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №5102/18-52/24237/19-52 від 30.08.2019 року, комплекс вихідних даних стосовно обставин виникнення даної пригоди, встановлених при його проведенні, є технічно неспроможним, а тому в подальшому дослідженні ці дані не використовувались. Крім того, призначаючи експертизу за клопотанням захисника, суд у своїй ухвалі навів вихідні дані, відповідно до яких велосипедист ОСОБА_11 раптово змінив напрямок руху, а тому інші варіанти експертами не досліджувались. Враховуючи, що зміна напряму руху велосипедистом ОСОБА_11 не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, суд вважає висновок експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №5102/18-52/24237/19-52 від 30.08.2019 року неналежним доказом у кримінальному провадженні.
Питання неправомірної поведінки потерпілого ОСОБА_11 , так само як і наявність в його діях порушень Правил дорожнього руху України, не є предметом розгляду в межах вказаного кримінального провадження, де вирішується питання про наявність або відсутність порушень правил безпеки дорожнього руху з боку водія ОСОБА_9 , які перебували в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Суд, враховуючи обставини проведення слідчих експериментів 16.09.2016 року, встановлені під час судового розгляду кримінального провадження, те, що слідчі експерименти за участю свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_14 фактично не проводились, до протоколів були внесені дані, отримані під час проведення додаткового огляду місця пригоди з обвинуваченим ОСОБА_9 , приходить до висновку про недопустимість вищевказаних протоколів (т.1 а.с. 117-126).
Суд, керуючись п.3 ч.2 ст. 87 КПК України, не знаходить підстав для визнання недопустимими наступних доказів, щодо яких зазначав захисник ОСОБА_10 , а саме, показання свідка ОСОБА_13 у протоколі допиту свідка, оскільки він судом не досліджувався, а її покази сприймались судом безпосередньо під час допиту в судовому засіданні, протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 , оскільки її покази не суперечать та в основній частині аналогічні тим, що вона давала в судовому засіданні; протоколу додаткового огляду місця пригоди за участю ОСОБА_9 , який, за твердженням захисника, є протиправною підміною протоколу слідчого експерименту на протокол додаткового огляду місця пригоди з метою отримання письмового доказу для подальшого використання під час автотехнічних досліджень, оскільки обвинуваченому було роз`яснено ст.63 Конституції України, що не заперечувалось самим обвинуваченим в судовому засіданні, а автотехнічна експертиза, яка встановила в його діях порушення вимог Правил дорожнього руху була проведена пізніше, а відповідно, немає підстав для визнання недопустимими й висновків експерта №71 від 29.09.2016 року та № 81 від 26.10.2016 року, оскільки такі факти не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
За приписами п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
Із матеріалів кримінального провадження слідує, що до проведення додаткового огляду місця пригоди за участю ОСОБА_9 були відсутні дані про те, що саме ОСОБА_9 є винуватцем ДТП. Під час цієї слідчої дії йому була надана можливість висловити свою власну точку зору з приводу усіх обставин дорожньо-транспортної пригоди і в такий спосіб вплинути на вирішення справи, що не суперечить засаді верховенства права. При цьому слід зазначити, що він не стверджував, що винний у ДТП та взагалі не надавав ніякої оцінки своїм діям. Крім того, додатковий огляд місця пригоди проведено з метою відтворення обставин дорожньо-транспортної пригоди, а не одержання від ОСОБА_9 викривальних показань. Експертиза, за якою було встановлено, що саме дії обвинуваченого призвели до кримінально-караних наслідків, мала місце вже після проведення додаткового огляду місця події.
Таким чином, доводи захисника щодо визнання протоколу додаткового огляду місця події за участю ОСОБА_9 недопустимим доказом є неспроможними.
Відповідну правову позицію було викладено у Постановах Верховного суду від 15.07.2020 року у справі №243/9993/15-к, від 21.10.2020 року у справі №345/522/16-к, від 31.03.2021 року у справі № 333/1539/16-к.
Що стосується розбіжностей, на які акцентує увагу сторона захисту, між показаннями свідка ОСОБА_13 у протоколі проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 , з одного боку, та, з іншого боку, під час її допиту в якості свідка в судовому засіданні, то суд вважає, що такі розбіжності не мають принципового характеру, оскільки за обставин цієї справи їх можна пояснити швидкістю подій, особливостями пам`яті та суб`єктивним сприйняттям особою обставин ДТП.
Відповідну правову позицію було викладено у Постанові Верховного суду від 24.11.2020 року у справі №732/138/18.
Висновки експерта № 71 від 29.09.2016 року автотехнічної експертизи, № 64 від 16.09.2016 року транспортно-трасологічної експертизи, № 80 від 25.10.2016 року автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу, № 81 від 26.10.2016 року автотехнічної експертизи узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам у своєї сукупності, зібраним під час досудового розслідування та дослідженим під час судового розгляду в частині надання відповідей за першим варіантом подій згідно показів свідка ОСОБА_13 , відповідно до пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 2 КК України знайшла своє підтвердження в суді, оскільки встановлено, що він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, часткове визнання ним вини та цивільного позову, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, інші обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Вирішуючи питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, суд, керуючись принципом індивідуалізації покарання та беручи до уваги обставини, за яких було вчинено ДТП, за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого, вважає за доцільне застосовувати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.
Що стосується заявлених потерпілим позовних вимог про стягнення моральної шкоди, враховуючи моральні страждання потерпілого, викликані втратою батька, з урахуванням обставин справи, матеріального становища обвинуваченого, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.
Витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_9 витрати за проведення транспортно-трасологічної, автотехнічних, експертизи технічного стану транспортного засобу в загальній сумі 5502,50 грн.

Цивільний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській обл. 16.01.2001р., зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , моральну шкоду в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на зберігання на майданчик тимчасового тримання Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області повернути володільцю ОСОБА_9 ; уламок пластикового оздоблення фари автомобіля, переданий на зберігання до камери речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, - повернути володільцю ОСОБА_9 ; дві частини педалі велосипеда, передані на зберігання до камери речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, - повернути володільцю, потерпілому ОСОБА_7 ; велосипед, переданий на зберігання на майданчик тимчасового тримання Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області повернути володільцю, потерпілому ОСОБА_7 .
На вирок може бути подано апеляцію до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_22