Єдиний унікальний номер 205/1944/19
У Х В А Л А
18 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000711, № 0000095 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивував наявністю ризиків прямо передбачених ст. 177 КПК України, а саме, те, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватися від суду, оскільки останній не має постійного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 віднесли розгляд клопотання на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник віднесли розгляд клопотання на розсуд суду.
Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думки обвинувачених, захисників, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 19.10.2021 року.
Суд погоджується, що прокурором на даній стадії судового розгляду не було надано переконливих та належних доказів щодо існування ризиків, встановлених ст.177 КПК України.

При тому, що главою 18 КПК України передбачено, що незалежно від стадії судового розгляду обов`язок доказування щодо необхідності застосування конкретного запобіжного заходу, наявності ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу покладається саме на прокурора.

Крім того, суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 перебував під вартою з 09.01.2019 року по 02.08.2019 року та з 12.05.2021 року по 18.10.2021 року, тобто понад одинадцять місяців.

Суд також вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення, сама по собі, не може слугувати виправданням та обґрунтуванням тривалого періоду утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. На це посилається у своєму рішенні і ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії» вкотре нагадавши, що лише сам по собі факт обвинувачення особи у вчиненні тяжкого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою у період проведення судового розгляду.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, за яким, згідно характеристики, скарги від сусідів не надходили, під вартою перебуває з травня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене та зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурором недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, тому суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки продовжує існувати ризик переховування від суду.

Керуючись ст.ст.110, 177, 181, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк судового розгляду, але не більше 60 днів до 24-00 години 15 грудня 2021 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1.Не відлучатися цілодобово з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.
2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.
3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання. Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання відділення № 3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1