Провадження № 1-кс/686/9953/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №№0001231 від 01.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2021 року дізнавач СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, про накладення арешту на вигляді тимчасового позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження на тимчасово вилучене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: посвідчення Учасника бойових дій серія НОМЕР_1 .
В обґрунтування даного клопотання дізнавач зазначила, що 30.09.2021 року під час патрулювання працівниками патрульної поліції близько 22:00 год. за адресою: м.Хмельницький вул. Кам`янецька, 3, було в ході проведення перевірки документів, ОСОБА_5 пред`явив завідомо підроблене посвідчення учасника бойових дій.
01.10.2021 року дізнавачем СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області розпочато досудове розслідування та внесено відомості до ЄРДР за №0001231 за ознаками вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
30 вересня 2021 року під час проведеного огляду місця події, що мав місце за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 3 було тимчасово вилучено у ОСОБА_5 , посвідчення Учасника бойових дій серія НОМЕР_1 , яке містить у собі ймовірні ознаки підробки, та поміщено до сейф-пакету № SUD 2059964, який запаковано шляхом, який унеможливлює несанкціонований доступ до нього.
01 жовтня 2021 року, посвідчення Учасника бойових дій серія НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001231
Дізнавач в судове засідання не з`явилася, проте, в її клопотанні міститься прохання про розгляд справи за її відсутності, просить його задовольнити.

Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

З огляду викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи положення ст.98 КПК України, є всі підстави вважати, що посвідчення Учасника бойових дійсерія НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , є відповідає критеріям речового доказу та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на наведене, клопотання слідчого є обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту із встановленням усіх визначених законом заборон є співмірним і таким, що не призведе до надмірного втручання у права ОСОБА_5 .

Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до перетворення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

З огляду на викладене,клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на посвідчення Учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , вилученого у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали покласти на СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя