Справа № 944/5662/21
Провадження №1-кп/944/1086/21
28.10.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В провадженні Яворівського районний суд Львівської області перебуває вказане кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив таке задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити з таких підстав.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно зі змістом ст. ст. 131, 132 Кримінального процесуального кодексу України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд вважає, що прокурором під час судового засідання доведено існування ризиків передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме те, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_4 зможе: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Таке переконання суду ґрунтується на таких обставинах, встановлених в ході розгляду клопотання.
При вирішенні питання щодо доцільності обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 185 КК України, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, ніде не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, 05.07.2021 звільнений з під варти Шевченківським районним судом м.Львова із заміною йому запобіжного заходу на домашній арешт.
Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни наданих органу досудового розслідування показань, оскільки є знайомий із ними. Окрім цього, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, в межах якого ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який ним порушено.
Також будь-яких обставин, які б виключали можливість тримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я чи віком не встановлено.
Вищенаведене свідчить про те, що в разі необрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній зможе вчинити інше кримінальне правопорушення чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи те, що обставини, на підставі яких ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу продовжують існувати, тому суд вважає, що на даний час інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, а відтак клопотання прокурора слід задовольнити.
Крім того, задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України та вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 178, 182 184, 193, 194, 196, 197, 205 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 грудня 2021 року включно, вартою з утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».
Роз`яснити ОСОБА_4 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
не спілкуватися із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 3 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя матиме право не визначати розмір застави.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1