ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3268/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" серпня 2021 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача, погоджене прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002322 від 03.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

11.08.2021 дізнавач за погодженням з прокурором подав до суду клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002322 від 03.12.2020, у якому просив накласти арешт на автомобіль марки Renault Espace, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , які були вилучені 02.12.2020 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, дійшов висновку про повернення цього клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя має діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. Водночас, у ч. 2. ст. 64-2 цього Кодексу встановлено, що з клопотанням про арешт майна третьої особи до суду має право звертатися прокурор.

Як вбачається із матеріалів, доданих до клопотання, дізнавач просив накласти арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_2 . Згідно із доданими до клопотання документами, та з огляду на встановлені у кримінальному првадженні обставини, ОСОБА_2 не є підозрюваним, потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин ОСОБА_2 на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні має статус третьої особи.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна, належного ОСОБА_2 , до слідчого судді звернувся дізнавач ВД Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , що суперечить вимогам ч. 2. ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказані обставини мають бути обґрунтовані у клопотанні для повного, всебічного та об`єктивного його розгляду.

Дізнавач обгрунтовує необхідність накладення арешту на майно потребою у проведенні транспортно-трасологічної експертизи. Однак згідно з витягом з ЄРДР, доданим до клопотання, викладено обставини, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002322 від 03.12.2020 внесено відомості щодо керування зазначеним автомобілем ОСОБА_5 , який при перевірці документів предявив свідоцтво пр реєстрацію транспортного засобу з ознаками підробки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох дні з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Однак у клопотанні дізнавач не зазначає жодних відомостей про власника майна, яке просить арештувати, що позбавляє слідчого суддю можливості дотриматися вимог ч. 1 ст. 172 КПК України та у повній мірі дослідити докази, якими дізнавач обґрунтовує клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків у строк 72 години.

Керуючись нормами ст. 64-2, 170-172, 309, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача, погоджене прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002322 від 03.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків, що зазначені в ухвалі, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1