Справа № 346/1736/20
Провадження № 11-кп/4808/365/21
Категорія ч. 1 ст. 296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2021 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не судимого,

обвинуваченого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст вироку суду першої інстанції.
Вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 542,0 грн відшкодування майнової шкоди (витрат на лікування), 5000,0 грн відшкодування моральної шкоди та 6000,0 грн витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 відмовлено в зв`язку з безпідставністю.

Вирішено питання речових доказів.

2. Зміст апеляційної скарги потерпілого:
- не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок незаконним через м`якість призначеного покарання та неправильне вирішення цивільного позову;

- судом не враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, протиправні діяння, що порушують правила добропристойності, норми поведінки в суспільстві, спричиняють майнову та моральну шкоду приватній особі;

- висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи;

- суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, не перевірив усіх вимог позивача, не оцінив наданих ним доказів, не обґрунтував та не вмотивував свого рішення в частині вирішення цивільного позову. Відшкодування лише 5000,0 грн моральної шкоди надто мала компенсація потерпілому за пережите ним і наслідки, які даний інцидент мав і має по даний час;

- не враховано позицію потерпілого щодо визначення винному виду та розміру покарання, який наполягав на арешті;

- ОСОБА_7 не визнав вину, у вчиненому не розкаявся, перед потерпілим не вибачився, жодних дій на поновлення його порушених прав не здійснив, тому призначене покарання суперечить загальним засадам призначення покарання, а обвинувачений таким чином фактично уникає справедливого покарання.

Просить скасувати вирок, призначити покарання у вигляді обмеження волі строком до одного року, в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

3. Зміст заперечення обвинуваченого на апеляційну скаргу потерпілого:

- вирок відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає;

- цивільний позов потерпілого задоволено відповідно до приписів закону та з урахуванням належних і допустимих доказів, глибини і тривалості душевних страждань потерпілого, засад розумності та справедливості. Потерпілий не довів заявлених вимог в повному обсязі, не надав жодного об`єктивного доказу, що внаслідок події потерпілий відчував психотравмуючий вплив, обґрунтувавши моральну шкоду та її розмір в сумі 50000 грн виключно словами, що містяться в позові, що є явно завищеним і не відповідає тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

4. Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно даних вироку суду першої інстанції, 23.12.2019 близько 09:30 год. ОСОБА_7 зайшов в приміщення Коломийського відділення банку № 92 АТ «Таскомбанк», що за адресою: м. Коломия, вул. Винниченка, 1 Б, Івано-Франківської області, та умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи особисті неприязні відносини, як малозначний привід для вчинення хуліганських дій, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, під час роботи банківської установи, в присутності працівників та відвідувачів банку, почав нецензурно висловлюватися та погрожувати застосуванням фізичного насильства в адресу директора відділення банку, потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи намір заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, ОСОБА_7 , діючи з особливою зухвалістю, наніс потерпілому кулаками своїх рук декілька ударів в ділянку голови з лівої сторони та в ділянку вушної раковини. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 було тимчасово припинено нормальну діяльність Коломийського відділення банку №92 АТ «Таскомбанк».

Таким чином, ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав.

5. Правові позиції сторін.
5.1. В засіданні апеляційного суду апелянт-потерпілий та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з указаних у ній підстав, просили її задовольнити. Вказали, що погоджуються із перекваліфікацією з ч. 1 ст. 296 КК на ч. 1 ст. 125 КК, однак не згідні з відшкодуванням моральної шкоди. Постраждала репутація потерпілого і відділення банку. Він зазнав нічим не спровокованого нападу на очах багатьох людей.

5.2. Обвинувачений та його захисник проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Наголосили, що подали письмове заперечення (п. 3 цієї ухвали).

5.3. Прокурор не заперечив перекваліфікації дій обвинуваченого, але вважав, що в частині цивільного позову апеляційну скаргу належить задовольнити.

6. Мотиви суду апеляційної інстанції.
6.1. Відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Потерпілий не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, однак вважає вирок незаконним через м`якість призначеного покарання та неправильне вирішення цивільного позову.

6.2. Щодо покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції належно врахував всі обставини для призначення покарання, відповідно до статей 50, 65 КК України, зокрема: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення проступок, особу винного (раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується з позитивної сторони по місцю постійного проживання), міцність соціальних зв`язків (має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей), обставини, що пом`якшують (щире каяття) та обтяжують (відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено) його покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого (розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві), особливості й обставини вчинення (форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій.

Потерпілий просив призначити обмеження волі на один рік. Таке покарання ч. 1 ст. 125 КК України не передбачене. Не передбачений також і арешт. Дані про місце праці обвинуваченого в матеріалах справи не вказані. Призначення громадських чи виправних робіт без відповідної вимоги обвинувачення апеляційний суд не вправі, оскільки це було б порушенням засад диспозитивності та змагальності судочинства. Тому в цій частині апеляційна скарга не може бути задоволена.

6.3. Щодо цивільного позову.
Приписами ст. 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Право потерпілого на відшкодування шкоди, внаслідок злочину, є його невід`ємним правом в рамках кримінального процесу.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають:

1) наявність моральної шкоди;

2) протиправність діяння її заподіювача;

3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача;

4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Зазначені питання вимагають окремої процедури доведення на засадах змагальності, чого не було зроблено в суді першої інстанції. Це є істотним порушенням процесуального закону, яке неможливо усунути в апеляційному суді з урахуванням специфіки процесуальної форми апеляційного перегляду рішень у кримінальних справах.

Враховуючи наведене апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу потерпілого потрібно задовольнити частково, рішення суду скасувати в частині цивільного позову і в цій частині призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 415, 418, 419 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , скасувати в частині цивільного позову і в цій частині призначити новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала в частині призначення нового судового розгляду не оскаржується, а в іншій частині може бути оскаржена до Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_5