Провадження № 1-в/643/416/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2021 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку стосовно засудженої:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, яка має загальну середню освіту, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 08 липня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на три роки,

в с т а н о в и в :

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова, ухваленим 08 липня 2015 року у справі №638/1194/15-к ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (один) року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 (три) років позбавлення волі, відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Згідно зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Начальник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням стосовно неї іспитового строку за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року, в якому зазначила, що на підставі ст. 76 КК України на засуджену були покладені наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 12.11.2015 засудженій ОСОБА_5 було роз`яснено покладені на неї судом обов`язки, про що ОСОБА_5 надала підписку. Іспитовий строк засудженої закінчився 08.07.2018 року.

Представник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд подання стосовно ОСОБА_5 за його відсутності, у поданій заяві підтримав подання.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення вказаного подання заперечував, посилаючись, що під час іспитового строку ОСОБА_5 було скоєно декілька кримінальних правопорушень, за якими до судів скеровані обвинувальні акти. За таких обставин, прокурор вважає, що відсутні визначені ст. 78 Кримінального кодексу України підстави для звільнення засудженої від призначеного покарання.
Засуджена ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності вказаних вище осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що подання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Дзержинського районного суду м. Харкова, ухваленим 08 липня 2015 у справі № 638/1194/15-к ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (один) року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 (три) років позбавлення волі, відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Згідно зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Правилами ч. 1 ст. 78 КК України визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави зробити висновок про те, що звільнення засудженого від призначеного йому судом покарання після закінчення іспитового строку, можливе лише за умов, що він виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення.
Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 78 Кримінального кодексу України унормовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
За дослівним змістом вказаної норми, в ній не йде мова про те, що факт вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку повинен бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили, оскільки, відповідно до загальних положень закону України про кримінальну відповідальність, поняття вчинення кримінального правопорушення, не є тотожнім поняттю визнанню винним та засудженню за вчинення кримінального правопорушення, а тим більше поняттю засудженого у кримінальному провадженні.
Як убачається з довідки УІАП ГУНП в Харківській області №132-09062021/63067, складеної станом на 08 липня 2021 року, стосовно ОСОБА_5 скеровано до судів декілька обвинувальних актів, а саме: 31.10.2016 у кримінальному провадженні №0006474 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, 28.04.2017 - у кримінальному провадженні №0009953 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 10.05.2017 - у кримінальному провадженні №0001300 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 11.09.2017 - у кримінальному провадженні №0004975 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, 20.12.2017 - у кримінальному провадженні №0003222 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 28.02.2018 - у кримінальному провадженні №0000527 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 30.08.2019 - у кримінальному провадженні №0003396 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, 30.04.2020 - у кримінальному провадженні №0001648 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 20.05.2020 - у кримінальному провадженні №0001712 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Як на тому наголошено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
При цьому, суд зазначає, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.
Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду. Сам факт обвинувачення у вчиненні нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моменту, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.
Таким чином, ухвалення судом рішення про звільнення ОСОБА_5 від покарання за попереднім вироком позбавить суд можливості, у разі ухвалення обвинувального вироку, призначити остаточне покарання з дотриманням цих вимог закону. В той же час, якщо суд дійде висновку про невинуватість особи, питання про його звільнення від призначеного покарання за попереднім вироком, в подальшому може бути вирішене судом.
Одночасно суд враховує, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Однак у даному випадку, зазначені вище висновки суду жодним чином не порушують визначену ст. 62 Конституцію України та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України презумпцію невинуватості, оскільки суд враховує лише факт перебування на розгляді у судах декількох кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_5 , які були вчинені останньою під час відбування нею іспитового строку.
Наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_5 у вчиненні наведених вище кримінальних правопорушень, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженої з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженої від покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.
Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила нові кримінальні правопорушення, прямо суперечить загальним засадам кримінального провадження, таким як законність та рівність перед законом і судом.
Ураховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2015 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням іспитового строку на теперішній час відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні поданого начальником Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» подання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволені подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 у справі № 638/1194/15-к.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1