У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув в відкритому судовому засіданні апеляційну засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23.07.2021 року, якою засудженому:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Висунь, Казанківського району Миколаївської області, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого

- відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6
засуджений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23.07.2021 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи апелянта.

Апелянт вважає ухвалу незаконною та просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно достроково.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2017 року , яким його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2016 року, більш суворим за цим вироком, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Вирок набрав законної сили 27.03.2017 року.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.02.2018 року ОСОБА_5 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2017 року та направлено для відбування покарання. Строк відбування покарання рахується з моменту його затримання, 20.02.2018 року.

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , у якій просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Відмовляючи у клопотанні засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції вивчивши відомості про особу засудженого, з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, суд прийшов до висновку, що для досягнення мети призначеного покарання умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 на даному етапі відбування покарання є недоцільним.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно положень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 17 вказаної постанови роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Вказана норма вимагає від суду ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Так, згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Але, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення через сумлінне ставлення до праці і зразкову поведінку у такій мірі, аби можливо було б констатувати, що цілі покарання досягнуті, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

Зазначене апелянтом в його скарзі, не дає суду підстав стверджувати, що він своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно матеріалів особової справи засудженого та наданої ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» характеристики від 19.07.2021 року, ОСОБА_5 під час тримання в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» Кіровоградської області до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав.

З 16.03.2018 року відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» Миколаївської області.

Згідно ч.1 ст. 118 КВК України працевлаштований каменотесом на виробництві колонії у цеху ручного обробітку граніту. При роботі дотримується вимог техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням.

За період відбування 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражались у невиконанні законних вимог адміністрації установи та порушенні розпорядку дня. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку. У колі засуджених не конфліктує. На критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою пристосування. При спілкуванні не відвертий. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До майна установи не завжди ставиться відповідально, догляд за ним у повній мірі не здійснює.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Уникає робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Не виконує робіт із благоустрою установи, не вбачає їх суспільної необхідності. Участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування. Отримує від них посилки.

Комісією колонії засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - протокол № 4 від 26.02.2020 року, як такому що не став на шлях виправлення, та у застосуванні ст. 81 КК України умовно достроковому звільненні, як такому що не довів свого виправлення - протокол № 23 від 28.10.2020 року.

Крім того, Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.04.2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну частини невідбутого строку покарання більш м`яким було відмовлено. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11.08.2020 року ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.04.2020 року залишено без змін.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.07.2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про пом`якшення покарання на підставі ст. 74 КК України було відмовлено.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03.12.2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 11.12.2020 року.

Так, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даного клопотання повністю дотримався вимог кримінального закону та інших нормативних актів, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 , з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції, що за період часу відбування покарання засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а тому вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376,405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п ос т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23.07.2021 року, якою засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно достроковому звільненні від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: