Справа № 692/791/20
Провадження № 1-кп/692/23/21
В И Р О К
06 грудня 2021 року смт. Драбів
Драбівський районний суду Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
їх представників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золотоношка, Драбівського району Черкаської області, громадянина України, непрацюючого, освіта середня, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 05-8-02/63 від 03.03.2020 року та № 05-8-02/63/12д від 14.07.2020 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелом шийного відділу хребта із ушкодженням спинного мозку, які утворилися від дії твердих тупих предметів або при ударі о такі. Вказана травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких помер у медичному закладі. Причиною смерті є перелом шийного відділу хребта із ушкодженням спинного мозку на даному рівні, який ускладнився розвитком бронхопневмонії. Між виявленими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_12 , існує прямий причинний зв`язок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, по суті кримінального правопорушення пояснив, що 01.02.2020р. близько 14-30 год. він рухався за кермом автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку із с. Золотоношка до смт. Драбів. У автомобілі крім нього було ще три особи. На дорожньому покритті були вибої. Автомобіль, який рухався в зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_9 хитнуло в його бік, він вмить виїхав на зустрічну смугу руху в момент, коли автомобілі майже розминались, тобто автомобіль ОСОБА_9 викинуло на його смугу руху. ОСОБА_6 зреагувати не встиг. Автомобіль ОСОБА_6 залишився на своїй смузі руху та відбулося зіткнення. Машину ОСОБА_9 розвернуло в протилежному напрямку. Його ж машина залишилася в тому ж напрямку, тільки її відкинуло на обочину. Він рухався зі швидкістю близько 65-70 км/год., автомобіль був у доброму технічному стані. Позаду нього сидів ОСОБА_13 (син кума), збоку на пасажирському сидінні сиділа ОСОБА_14 , ОСОБА_12 сидів ззаду посередині, не за пасажирським сидінням. Дорожнє покриття було асфальтобетонне, в незадовільному стані (вибої), дорога була рівна, не слизька, дорожнє покриття сухе, погода була похмура, але туману не було. Він побачив автомобіль ВАЗ здалеку, до повороту було приблизно 100 метрів і він відразу побачив автомобіль. На зустрічну смугу руху він не виїжджав. Навпаки, автомобіль ВАЗ виїхав на його смугу руху майже в той момент, коли вони розминались і спричинив ДТП. Контакт відбувся лівою передньою частиною його автомобіля, а саме передньою і бічною стороною (ліве колесо, бампер) із передньою частиною автомобіля водія ОСОБА_9 . Елементи автомобілів після зіткнення були на обох смугах: на його смузі руху уламки його автомобіля, а уламки автомобіля ОСОБА_9 на його смузі руху. Він вважає, що є недоведеною його вина у вчиненні ДТП, висновок експертизи він піддає сумніву, оскільки його не повідомили про її проведення. Слідчий експеримент проводили з його участю, однак у нього не було тоді захисника, як сказали поставить машину, так він і поставив. На момент зіткнення на його смузі руху вибої були засипані камінням, а ліва сторона була з вибоїнами. Винним себе не вважає, оскільки не виїздив на зустрічну смугу руху, винна дорожня служба, так як незадовільний стан дороги. Внаслідок ДТП він теж отримав тілесні ушкодження, медичної допомоги потерпілим не надавав, швидку медичну допомогу не викликав, її викликали сторонні особи. Цивільні позови не визнає в повному обсязі, оскільки його вини у вчиненні ДТП немає.
Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його винуватість повністю стверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:
-показами потерпілого ОСОБА_9 , даними в судовому засіданні, який показав, що 01.02.2020р. він рухався на автомобілі ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 із швидкістю 50 км/год. з смт. Драбів, перед цим їхав цією ж дорогою. В автомобілі крім нього було два пасажири: батько сидів на пасажирському сидінні, а мати ззаду справа. Було похмуро, але дорога була суха, він виїхав з повороту на відстані 300м, а не 100, як вказує ОСОБА_6 . Його автомобіль ОСОБА_9 побачив за 500м. Автомобіль ОСОБА_6 рухався зі швидкістю близько 100 км-год. Приблизно за 20-30 метрів ОСОБА_9 побачив, що автомобіль ОСОБА_6 виїздить на його смугу руху, щоб обминути глибоку вибоїну на своїй смузі. Перед тим він обганяв «РЕсовця», який рухався на великій швидкості, момент обгону він не бачив. Він загальмував, але зупинитися не встиг, від удару його машину розвернуло, ОСОБА_6 поїхав далі, він не застосовував гальмування. Коли прийшов до тями, то побачив побиті вікна: лобове і бокове скло були розбиті, цілими залишились заднє праве пасажирське і заднє скло. Контакт автомобілів відбувся передньою лівою стороною його автомобіля з лівою стороною автомобіля ОСОБА_6 . Винуватим у ДТП є ОСОБА_6 , оскільки він виїхав на зустрічну смугу руху. ОСОБА_6 відшкодувати шкоду не пропонував. Цивільний позов він підтримує. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
-показами потерпілої ОСОБА_8 , даними в судовому засіданні, яка показала, що 01.02.2020р. її чоловік ОСОБА_12 з сином поїхали з ОСОБА_6 у смт. Драбів. У обідню пору вона поралась по господарству, потім пішла в справах. Коли прийшла додому, побачила пропущений телефонний виклик від сина ОСОБА_15 , перетелефонувала, однак він не брав слухавку. Вона приїхала до смт. Драбів у лікарню, побачила, що на каталках лежали її чоловік та син. Сину зашивали перенісся, а чоловіку скроню. У чоловіка виявили перелом шийного позвонка, направили в м. Черкаси, через 25 днів назад у смт. Драбів. З приводу аварії він нічого не говорив, він був у комі. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 помер. Лікування та поховання вона здійснила за власний рахунок. ОСОБА_6 вибачався, шкоди не відшкодував. Просила застосувати міру покарання у виді тримання під вартою. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.
-показами свідка ОСОБА_16 , даними в судовому засіданні, який показав, що він працює водієм (РЕС). 01.02.2020р. він був на чергуванні, їхав на відрізку шляху с. Кантакузівка с. Шрамківка в бік смт. Драбів зі швидкістю 40-50 км/год. Дорогою, не доїжджаючи до «Лисички», його обігнав автомобіль марки «Опель», який рухався зі швидкістю на 15-20км/год. вищою, приблизно 65-70 км-год. після обгону він вернувся у свою смугу руху. В долині, на відстані 300м він побачив лобове зіткнення двох автомобілів. Сам момент зіткнення він не бачив, лише верхи автомобілів, бо там долина, де саме вони були на дорожньому покритті він не бачив. Коли він під`їхав, то побачив, що автомобіль марки «Опель» стояв на місці, вони почали надавати допомогу. Зразу заглушили Опель та витягли водія. На передньому сидінні сидів молодший чоловік, на задньому чоловік стогнав. У зустрічному автомобілі марки «ВАЗ» спереду був молодий чоловік, збоку також чоловік. Жінка стояла також в крові. Роздільна полоса на тому місці відсутня, хто на яку смугу виїхав невідомо. Бачив, як їх «швирнуло». Удар прийшовся Опелю в ліву водієву частину, ВАЗ також передня ліва частина. Ями на дорожньому покритті були за 800м. до місця ДТП, на місці пригоди були нерівності та пошкодження покриття.
-показами свідка ОСОБА_17 , даними в судовому засіданні, яка показала, що вона є матір`ю потерпілого ОСОБА_9 01.02.2020р. вони їздили до м. Черкаси. ОСОБА_9 виїхав у смт. Драбів, щоб їх зустріти. Вони їхали по своїй полосі руху, вона сиділа ззаду за пасажирським сидінням, а чоловік на передньому пасажирському сидінні. Дощу в той день не було, дорога була суха, проїжджа частина була в ямах. Вони виїхали із-за повороту і їхали не швидко. Зустрічну машину кинуло на їхню сторону. Коли її витягли з машини, вона побачила, що ДТП сталася на їх стороні, бо уламки були на їх стороні. Після зіткнення вона побачила розбите лобове скло, їх автомобіль розвернуло. Чому автомобіль Опель виїхав на зустрічну смугу руху вона не знає, коли вони лежали в лікарні, обвинувачений ОСОБА_6 сказав, що він не замітив, де взявся зустрічний автомобіль. Проїжджа частина була в ямах.
-показами свідка ОСОБА_18 , даними в судовому засіданні, який показав, що він є батьком потерпілого ОСОБА_9 01.02.2020р. вони їздили до м. Черкаси та попросили сина, щоб він їх зустрів. За кермом був син, він сидів збоку, дружина сиділа позаду нього. На полосі попереду нікого не було, погода була похмура, було сухо. В районі «Лисички» вони потрапили в аварію. Вони рухались по правій смузі руху зі швидкістю не більше 60 км/год. На момент ДТП за дорогою він не слідкував, машину зустрічну не бачив. Відчув удар і зразу відключився, прийшов до тями коли витягали з машини.
-показами свідка ОСОБА_19 , даними в судовому засіданні, який показав, що 01.02.2020р. вони їхали в бік смт. Драбів автомобілем, на передньому пасажирському сидінні сиділа ОСОБА_14 , він сидів зліва за водієм, його батько сидів справа. Видимість була хороша, на дорожньому покритті були ями, самі здорові 10-15см, дорожньої розмітки не було. Вони рухались зі швидкістю 70 км/год., поки не відбулося зіткнення. Вони обганяли «вазик» за поворотом, інших машин не було. ДПТ відбулася перед «Лисичкою». Перед зіткненням він побачив фару зустрічного автомобіля. Він не слідкував за дорогою, не знає на якій смузі руху був удар та чи виїздив ОСОБА_6 на зустрічну смугу руху. Після ДТП він самостійно вийшов з машини, відстебнув пасажира. Батька перекинуло через переднє сидіння до лобового скла, його забрала швидка. Інша швидка забрала їх.
-показами свідка ОСОБА_14 , даними в судовому засіданні, яка показала, що 01.02. 2020р. вона була пасажиром автомобіля ВАЗ, сиділа на передньому сидінні. Крім неї в автомобілі були: ОСОБА_6 за кермом, позаду ОСОБА_20 , ОСОБА_21 за нею, ОСОБА_22 справа. Їхали в напрямку смт. Драбів не швидко. Погода була нормальна, асфальт сухий, видимість теж нормальна. Дорожнє покриття в поганому стані ями з обох боків. Там немає осьової смуги,тому неможна говорить, що ОСОБА_6 її перетнув. За 100м вона побачила зустрічний автомобіль, він рухався по своїй стороні, а вони по своїй. Момент ДТП не бачила, після удару відключилась. Коли прийшла до тями, то була уже назовні. Чи обганяв ОСОБА_6 автомобілі та чи обминав ями не пам`ятає.
-показами свідка ОСОБА_23 , даними в судовому засіданні, яка показала, що вони їхали в справах, як тільки виїхали з смт. Драбів побачили дим в районі дороги. Коли проїхали близько 1,5 км побачили ДТП, сам момент зіткнення не бачила. На місці ДТП бачила автомобілі: ВАЗ стояв розвернутий в ліву сторону на обочину по її напрямку руху; Опель зліва на обочині, лицем до поля, туди, куди і ВАЗ. Опель був заведений. Погода була нормальна, видимість добра. Рештки автомобілів були приблизно посередині, там, де повинна бути лінія розмітки.
Крім того, вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, які суд вважає допустимими, як такі, що отримані в порядку, встановленому КПК України без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та такими, що узгоджуються з іншими доказами по справі, а саме:
- даними протоколу огляду місцевості від 01.02.2020р., план-схеми до нього та таблиці зображень, де відображена та зафіксована обстановка після події, слідова інформація на проїзній частині та пошкоджені транспортні засоби (т.2 а.п. 108-115);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 11.07.2020р. з планом-схемою до нього та фототаблицею, де зафіксовано зі слів ОСОБА_6 місце зіткнення та обставини ДТП 01.02.2020р. (т. 2 а.п. 116-123);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 11.07.2020р. з планом-схемою до нього та фототаблицею, де зафіксовано зі слів ОСОБА_9 місце зіткнення та обставини ДТП 01.02.2020р. (т. 2 а.п. 124-131);
- даними висновку судово-медичної експертизи № 05-8-02/63 від 03.03.2020 року, відповідно до якого: на підставі проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , 1972 р.н., враховуючи дані додаткових методів дослідження та у зв`язку з поставленими питаннями, експерт прийшов до наступного:
Причиною смерті є перелом шийного відділу хребта із ушкодженням спинного мозку на даному рівні, який ускладнився розвитком бронхопневмонії.
Згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого № 572 на ім`я ОСОБА_12 , 1972р.н., смерть потерпілого настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 08-26 годині. Враховуючи вираженість трупних змін, вважає, що смерть могла настати у вищевказаний час.
При судово-медичній експертизі трупа виявлено наступні тілесні ушкодження:
-перелом шийного відділу хребта із ушкодженням спинного мозку, які утворилися від дії твердих тупих предметів або при ударі о такі. Така травма відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
-сліди медичних маніпуляцій.
Вважає, маловірогідним виникнення всіх тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 внаслідок падіння з положення стоячи або наближеного до такого з наступним ударом о твердий тупий предмет(ти), або ударом о площину. В медичній документації ОСОБА_12 відсутні дані про дослідження крові на наявність алкоголю (етилового спирту). (т. 2 а.п. 132-134);
- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 05-8-02/63/12д від 14.07.2020 року, відповідно до якого: на підставі проведеної додаткової судово-медичної експертизи з приводу смерті гр. ОСОБА_12 , 1972 р.н., враховуючи дані додаткових методів дослідження та у зв`язку з поставленими питаннями експерт прийшов до наступного:
Причиною смерті є перелом шийного відділу хребта із ушкодженням спинного мозку на даному рівні, який ускладнився розвитком бронхопневмонії. При судово-медичній експертизі трупа виявлено перелом шийного відділу хребта із ушкодженням спинного мозку, які утворилися від дії твердих тупих предметів або при ударі о такі. Така травма відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Не виключається можливість отримання такої травми за обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка вказана в фабулі даної постанови.
Між отриманою травмою з перелом шийного відділу хребта із ушкодженням спинного мозку на даному рівні та смертю потерпілого існує прямий причинний зв`язок. (т. 2 а.п. 159-161);
- даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/637 від 15.07.2020 року, відповідно до якого: у ОСОБА_9 , згідно наданих медичних документів, мали місце ушкодження: закрита травма органів черевної порожнини з розривом брижі тонкого кишечника, стінки товстого кишечника та крововиливом в черевну порожнину; травма органів грудної клітки з розривом діафрагми зліва, забоєм обох легень та попаданням крові та повітря в плевральні порожнини, закритий перелом лівого стегна зі зміщенням уламків; травма голови зі струсом головного мозку. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться:
- закрита травма органів черевної порожнини з розривом брижі тонкого кишечника, стінки товстого кишечника та крововиливом в черевну порожнину; травма органів грудної клітки з розривом діафрагми зліва, забоєм обох легень та попаданням крові та повітря в плевральні порожнини до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя;
- закритий перелом лівого стегна зі зміщенням уламків до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я;
- травма голови зі струсом головного мозку до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (т. 2 а.п. 162-163);
- даними висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 4/487 від 07.07.2020р., відповідно до якого: до моменту ДТП рульове керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля «Опель-Вектра» р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані. Оскільки товщина гальмівного диска переднього правого та заднього лівого колеса не відповідають вимогам підприємства виробника, тому згідно з вимогами п. 31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, експлуатація даного транспортного засобу заборонялася. Водій автомобіля «Опель-Вектра» р.н. НОМЕР_1 мав можливість виявити вказані невідповідності шляхом своєчасного проведення технічного обслуговування автомобіля. (т.2 а.п. 145-154);
- даними висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 4/540 від 16.07.2020р., відповідно до якого:
Покази водія автомобіля Opel Vectra р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 в частині розташування місця зіткнення, надані ним під час проведення слідчого експерименту від 11.07.2020, мають суперечності технічного характеру і не можуть використовуватись для подальших досліджень як технічно неспроможні.
У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля Opel Vectra р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 для забезпечення безпеки дорожньогу руху повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України.
- показами експерта ОСОБА_24 про те, що місце зіткнення автомобілів було на смузі руху в напрямку с. Шрамківка. Якщо автомобіль ВАЗ рухався в напрямку с. Шрамківка, то місце зіткнення на його смузі руху. Питання з приводу розташування транспортних засобів не досліджувалось, оскільки таке питання не ставилось, тому дане питання виходить за межі експертизи;
- показами експерта ОСОБА_25 про те, що вихідних даних для проведення експертизи було достатньо, було визначено момент виникнення небезпеки для обох водіїв, суперечності технічного характеру були відсутні. Щодо спроможності показів водіїв щодо місця зіткнення зазначив, що з урахуванням протоколу огляду місцевості, схеми ДТП та протоколів слідчого експерименту зі схемами, він прийшов до висновку, що покази ОСОБА_6 містять суперечності, оскільки подряпини № 7 та № 8 на схемі ДТП вказують, що місце зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля ВАЗ, тому покази ОСОБА_6 є технічно неспроможними, в той час як покази ОСОБА_9 не мають суперечностей. Питання про те, під яким кутом контактували транспортні засоби не ставилось, тому воно виходить за межі експертизи;
- характеризуючими матеріалами, відповідно до яких ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, (т. 2, а.п. 172-178).
Наведені вище та безпосередньо досліджені судом у своїй сукупності докази щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, суд не піддає сумніву, оскільки вони не суперечать один одному, вцілому узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що обвинувачення, викладене в обвинувальному акті досудовим слідством обвинуваченому ОСОБА_6 , є доведеним та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого.
Суд приходить до такого висновку, виходячи із вище проаналізованих доказів, що були ретельно досліджені під час судового розгляду. Покази обвинуваченого ОСОБА_6 дані ним у судовому засіданні, суд розцінює як такі, що не відповідають дійсним обставинам ДТП та як обраний обвинуваченим спосіб захисту. Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника в частині того, що виникнення ДТП потяг за собою виїзд на зустрічну смугу руху саме водія ОСОБА_9 , суд вважає, що є непереконливими.
При цьому суд не погоджується з викладеними обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником у ході розгляду справи та захисній промові доводами щодо недопустимості низки наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи з наступного.
Зі змісту ст. 84 КПК України вбачається, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Положеннями ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).
Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом; сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказуючи на недопустимість протоколу огляду місцевості від 01 лютого 2020 року та схеми ДТП як доказів, захисник стверджував, що огляд місця події проведено з порушенням, оскільки на його думку, під час складення вказаного документу був лише один понятий.
Окремо обвинувачений наполягав на тому, що слідчий експеримент проводили з його участю, однак у нього не було тоді захисника, тобто з грубим порушенням вимог КПК України.
Разом з тим доводи щодо фальсифікації зазначених документів є голослівними та непідтвердженими.
Судом встановлено, що протокол проведення слідчого експерименту від 11 липня 2020 року за участю свідка ОСОБА_6 містить його підпис без будь-яких зауважень, застережень чи заперечень (т. 2, а.п. 116-121).
На переконання суду, відсутність захисника під час проведення вказаного слідчого експерименту не може слугувати достатньою підставою для визнання відповідного протоколу недопустимим доказом, оскільки, як вбачається з його змісту, свідку ОСОБА_6 роз`яснено права та обов`язки, однак будь-яких зауважень ним не висловлено. При цьому суд враховує, що ч. 3 ст. 240 КПК України передбачає можливість залучення захисника до участі у слідчому експерименті, проте не містить вимоги про його обов`язкову участь у ньому.
За клопотанням сторони захисту у якості свідків допитано ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які були понятими під час проведення огляду місця ДТП. Зокрема, ОСОБА_26 показав суду, що він проїздив повз місце події, його зупинив поліцейський та запросив бути понятим. Свідком ДТП він не був. На момент його приїзду там вже були поліцейські та інші машини. Було вже темно. Поліцейські все проміряли рулеткою, склали схему і протокол, він їх підписав. Візуально все співпадало, машини стояли так, як зазначено на схемі. Чи ще хтось підписував протокол він не знає. Свідок ОСОБА_27 показав суду, що ввечері близько 9 год. він приїхав на місце ДТП, там були машини, які стояли розбиті по різних сторонах дороги та поліцейські. Його повідомили, що він буде понятим, права роз`яснювали. Він підписував протокол огляду. Як складали схему ДТП він не бачив. Він поставив там свій підпис, крім його підпису, там уже був підпис. При ньому фотографували місце події, чи робили інші дії він не дивився. Потім він відтягував машини трактором у відділ поліції.
З метою перевірки вказаних показів за клопотанням прокурора ОСОБА_4 , у якості свідків допитано спеціаліста ОСОБА_28 та слідчого ОСОБА_29 , які також приймали участь у проведенні огляду місця ДТП.
Свідок ОСОБА_29 показав, що він пам`ятає дане кримінальне провадження, бо у Драбівський район він виїздив лише один раз. Автомобілі були на різних сторонах дороги, також були сліди ДТП. Він дав вказівку місцевим поліцейським знайти понятих. Їх знайшли, перед початком оформлення ДТП їм роз`яснили права. На місці пригоди були присутні два поняті. По завершенню, він завжди прочитує протокол огляду місця події, за два роки його роботи жодного разу не було зауважень.
Свідок ОСОБА_28 показав, що коли вони виїхали на місце пригоди було вже темно. Побачили два автомобілі по різні боки дороги. Він проводив фіксацію, виявляв та вилучав слідову інформацію. Поняті були присутні при замірах, вони не починали без понятих, їх довелось чекати. Він почав фотографування сам, робив заміри та озвучував їх вголос при понятих. Схема ДТП показувалась понятим і пояснювалось що і де знаходиться.
Факт проведення фіксування місця ДТП підтверджено показами експерта ОСОБА_28 , понятого ОСОБА_26 та слідчого ОСОБА_29 , які в цілому узгоджуються між собою. При цьому суд оцінює їх як такі, що підтверджують належне проведення фіксування місця пригоди.
Натомість покази понятого ОСОБА_27 суд оцінює критично, зокрема, розбіжності у його показах щодо часу його прибуття на місце події, на які звертала увагу сторона захисту, не можуть розцінюватися як такі, що підтверджують порушення процедури проведення фіксації слідів ДТП, та, на переконання суду, не може слугувати достатньою та самостійною підставою для визнання протоколу огляду місцевості від 01.02.2020р. недопустимим доказом.
Сторона захисту наполягала на визнанні доказів, на які посилається прокурор, недопустимими.
Однак, з огляду на допустимість перерахованих доказів, про що судом зазначено вище, підстави для визнання їх недопустимими доказамим відсутні.
При цьому суд враховує, що сторона захисту як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду, зокрема в порядку ст. 332 КПК України, не скористалася своїм процесуальним правом та не заявляла клопотань про проведення відповідної повторної чи додаткової експертизи.
Враховуючи наявність достатньої кількості допустимих та належних доказів, досліджених під час судового розгляду, що виключають будь-які сумніви та підтверджують поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що в ході судового розгляду повністю доведено його вину в інкримінованому йому злочині.
Отже за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 підлягає покаранню.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.2 ст.286 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Представники потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , просили призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, так як ОСОБА_6 з моменту події жодного разу до них не звертався, збитки відшкодувати не намагався. Це вказує на те, що він не покаявся.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин; відношення обвинуваченого ОСОБА_6 до скоєного, який вину не визнав; характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, яке за формою вини відноситься до категорії необережних злочинів, обставини за яких вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_6 грубо порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху та те, що протиправні дії обвинуваченого призвели до тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 та тяжкі наслідки, що настали внаслідок скоєної ДТП для потерпілого ОСОБА_9 , особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, є раніше не судимим, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин. У зв`язку з цим, на переконання суду, необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є кримінальне покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України і звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує знову ж таки грубе порушення Правил дорожнього рухуз боку обвинуваченого, що призвело до смерті людини, що беззаперечно встановлює суспільну небезпеку з реальною загрозою заподіяння істотної шкоди людині, а тому приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк, визначений санкцією ч.2 ст. 286 КК України.
Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов, у якому він просить, з урахуванням зменшених позовних вимог, стягнути з ПрАТ СК «ІНГО» на його користь у зв`язку з настанням страхового випадку наступні відшкодування:
69 910,00 грн. розмір страхового відшкодування в зв`язку з пошкодженням автомобіля;
55 387,77 грн. витрат на лікування;
2 769,39 грн. моральної шкоди.
Також просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн., та понесені матеріальні витрати, що не визнаються ПрАТ СК «ІНГО», а саме: 21 270,23 грн. витрат на лікування та 19 954,02грн. різниця відшкодування в зв`язку з пошкодженням автомобіля, витрати на замовлення висновку експерта, витрати на переїзд до лікарні.
Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов, у якому вона просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з АСК «ІНГО» на її користь у зв`язку з настанням страхового випадку наступні відшкодування:
96 672,10 грн. витрат на лікування ОСОБА_12 ;
56 676,00 грн. моральної шкоди.
Також просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду в сумі 443 324,00 грн., та понесені матеріальні витрати на поховання в сумі 29 275,00грн. та витрати на проведення судмедекспертизи в сумі 2 460,80грн.
На підтвердження позовних вимог, потерпілі, через представників, надали підтверджуючі документи вартості шкоди.
Щодо цивільного позову ОСОБА_8 відповідач АТ «СК «ІНГО» зазначив наступне. Щодо витрат позивача на лікування у розмірі 96 672,10грн. зазначив, що відповідач звернувся до лікаря спеціаліста ОСОБА_30 , який склав звіт про експертну оцінку від 27.01.2021р., згідно якого цивільним позивачем було пред`явлено чеки на загальну суму 82 604,10 грн., з яких 51 625,44 грн. віднесено до медичних послуг, медикаментів, засобів медичного призначення, сума у розмірі 30 978,66 грн. не підтверджена належним чином, зокрема витрати на придбання засобів гігієни, нечитабельні документи та витрати, які не відносяться до лікування. Щодо витрат у розмірі 4 400,00 грн., пов`язаних з перевезенням потерпілого до медичного закладу відповідач зазначив, що вони є необґрунтованими. Щодо моральної шкоди у розмірі 56 676,00 грн. вказав на обов`язок страховика відшкодувати моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи родичам померлого у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Оскільки всього членів сім`ї, що мають право на таке відшкодування 7 (сім), то розмір відшкодування, на яке має право позивач становить 8 096,57грн, в інтересах неповнолітніх дітей з позовом до страховика за виплатою страхового відшкодування позивач не зверталась. Зазначає, що оскільки відсутній вирок суду, яким встановлена вина ОСОБА_6 у вчинені ДТП 01.02.2020р., тому не настав страховий випадок у розумінні закону. У задоволенні позовів просив відмовити.
Дослідивши докази, що стосуються цивільного позову, враховуючи вимоги Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд визначає загальний розмір моральної шкоди який підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_9 в сумі 102 769,39 грн., з яких 100 тисяч гривень підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 та 2769,39грн. з АТ «Страхова компанія «ІНГО».
Крім того, суд визначає загальний розмір моральної шкоди який підлягає відшкодуванню на користь потерпілої ОСОБА_8 в сумі 500 000,00 грн., з яких 443 324,00 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого та 56 676,00 грн. з АТ «Страхова компанія «ІНГО». При цьому суд не погоджується з доводами представника цивільного відповідача щодо розміру відшкодування, на яке має право позивач в сумі 8096,57грн., оскільки всього членів сім`ї, що мають право на таке відшкодування 7 (сім), а в інтересах неповнолітніх дітей з позовом до страховика за виплатою страхового відшкодування позивач не зверталась, з огляду на положення ч. 6 ст. 55 КПК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити та на його користь з цивільного відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» стягнути 125 297,77грн., з яких:
69 910,00 грн. розмір страхового відшкодування в зв`язку з пошкодженням автомобіля;
55 387,77 грн. витрат на лікування.
Крім того, належить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 понесені матеріальні витрати, що не визнаються АТ СК «ІНГО», а саме: 21 270,23 грн. витрат на лікування та 19 954,02грн. різниця відшкодування в зв`язку з пошкодженням автомобіля, витрати на замовлення висновку експерта, витрати на переїзд до лікарні.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити частково та на її користь з цивільного відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО», стягнути 51 625,44 грн. витрат на лікування ОСОБА_12 .
Крім того, належить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 понесені матеріальні витрати на поховання в сумі 12 275,25 грн. та витрати на проведення судмедекспертизи в сумі 2 460,80грн., що підтверджені документально. Вимоги про стягнення витрат на поховання в сумі 16 999,75грн. до задоволення не підлягають, оскільки необґрунтовані та не підтверджені належними доказами.
Загальний розмір страхових відшкодувань, що підлягають стягненню, не перевищує страхову суму за таку шкоду зазначену у полісі обов`язкового страхування № АО2242971. Доводи представника цивільного відповідача про необхідність відмови в задоволенні позову потерпілих суд до уваги не бере та відкидає, враховуючи, що вищезазначені стягнення з страховика передбачено законодавством та може бути проведено шляхом вирішення позову в межах кримінального провадження.
Неповнолітнім ОСОБА_31 в особі законного представника ОСОБА_8 та повнолітньою ОСОБА_19 заявлені цивільні позови на підставі ст. ст. 55, 56, 61, 127, 128, 129 КПК України, якими просили стягнути з ОСОБА_6 щомісячні платежі по втраті годувальника на користь неповнолітнього сина загиблого при ДТП - ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 4 737,50 грн. до повноліття, починаючи з 03.03.2020 року; та щомісячні платежі по втраті годувальника на користь повнолітньої дочки загиблого при ДТП - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка продовжує навчання, у розмірі 4 737,50 грн. до 30.06.2021р., а у випадку продовження нею навчання до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років, починаючи з 03.03.2020 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_33 та ОСОБА_19 , законний представник неповнолітнього ОСОБА_34 , посилається на вимоги ст.ст. 1200, 1202 ЦК України та вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув їх батько, внаслідок чого вони втратили можливість отримувати матеріальну допомогу, і тому вимушені з зазначеними позовними вимогами звертатися до суду.
Вирішуючи питання про відшкодування шкоди внаслідок смерті ОСОБА_12 , суд виходить з наступного.
Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Згідно матеріалів справи, відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України мають право на одержання утримання від обвинуваченого неповнолітня дитина загиблого ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення повноліття (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) (т. 1, а.п. 120) та повнолітня дитина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка продовжує навчання.
Згідно ч. 2 та ч. 3 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Отже, розмір шкоди у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.1200 ЦК України вираховується наступним чином: середньомісячна заробітна плата (згідно статистичних даних Міністерства фінансів) по Черкаській області станом на березень 2020 року складала 9475 гривень. З урахуванням кількості членів сім`ї ОСОБА_12 , на кожного члена сім`ї припадає 4737,50 грн. (9475 : 2).
Відповідно до ч. 1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.
Отже, з ОСОБА_6 на користь неповнолітнього ОСОБА_34 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 , слід стягувати на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 4737,50 грн. щомісячними платежами, починаючи 03 березня 2020 року і до досягнення дитиною вісімнадцяти років.
Позовні вимоги ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 коштів в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника на користь повнолітньої ОСОБА_19 належить залишити без розгляду, оскільки ОСОБА_19 є повнолітньою і здатна самостійно відстоювати свої права. Доказів надання повноважень на представництво її інтересів ОСОБА_8 суду не надано.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз на загальну суму 6 538,00 грн., відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись вищевикладеним та ст.ст. 368 374, 376, 395 КПК України, суд -
Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 41 224,25 грн., та моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 витрати на поховання в сумі 12 275,25 грн., витрати на проведення судмедекспертизи в сумі 2 460,80грн. та моральну шкоду в сумі 443 324,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь неповнолітнього ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , законним представником якого являється мати ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника по 4 737,50 грн. щомісячно, починаючи з 03 березня 2020р. до досягнення ним 18 років.
Позовні вимоги ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 коштів в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника на користь повнолітньої ОСОБА_19 залишити без розгляду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на суму 6 538,00 грн.
- автомобіль «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майдані утримання транспортних засобів Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області - повернути власнику ОСОБА_6
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної ска рги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1