Ухвала
Іменем України
20 січня 2022 року
м. Київ
справа № 163/840/20
провадження № 51-242ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Шацького районного суду Волинської області від місцевого суду від 24 червня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що потерпіла не погоджується

з постановленими судовими рішеннями щодо засудженого ОСОБА_5 та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4 ч. 2, ч. 3, ч. 5 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог

із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, думка особи, яка подає касаційну скаргу з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень,

що оскаржуються, та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Так, касаційна скарга ОСОБА_4 є суперечливою за своїм змістом, оскільки у вступній та прохальній її частинах потерпіла вказала, що оскаржує вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 , тоді як з матеріалів провадження за скаргою вбачається, що Волинським апеляційним судом від 09 листопада 2021 року було постановлено ухвалу.
Окрім вказаного, потерпіла у вступній частині касаційної скарги зазначає про оскарження нею лише судового рішення апеляційного суду від 09 листопада

2021 року, тоді як у мотивувальній її частині наводить доводи щодо незаконності і вироку Шацького районного суду Волинської області від місцевого суду від 24 червня 2021 року, який разом із рішенням апеляційного суду також просить скасувати у прохальній частині скарги. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
При цьому потерпіла у своїй касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржених судових рішень, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування чи зміни.
Натомість скаржниця, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та по суті посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, потерпіла у скарзі не зазначає чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.
Крім цього, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги

не додано копій оскаржуваних судових рішень.
Окрім зазначеного, всупереч положень ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками (копії судових рішень) у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Шацького районного суду Волинської області від місцевого суду від 24 червня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 , залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3