Номер провадження:1-кс/521/6045/21
У Х В А Л А
24 листопада 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

скаржниці - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції зі скаржницею, скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 13.09.2017 року за № 0003754 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Потерпіла ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі скарги та доданих документів, 09.11.2021 року потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 з письмовим клопотанням про призначення судових експертиз для визначення розміру спричиненої шкоди у вказаному кримінальному провадженні: оціночно-будівельної експертизи для встановлення розміру матеріальної шкоди, психологічної експертизи для встановлення розміру моральної шкоди.

Зокрема, потерпілі просили поставити питання для вирішення психологічної експертизи:

1) Чи є ситуація, що розслідується в даному кримінальному провадженні, психотравмуючою для потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .?

2) Якщо так, то чи завдано вказаним потерпілим моральну шкоду (страждання) в результаті вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом розслідування?

3) Якщо вказаним потерпілим завдана моральна шкода, то який можливий розмір становить грошова компенсація за завдану моральну шкоду (страждання)?

Постановою від 11.11.2021 року слідчий задовольнила клопотання потерпілих в частині призначення оціночно-будівельної експертизи та відмовила у задоволенні клопотання щодо призначення психологічної експертизи.

Звертаючись зі скаргою на рішення слідчого, потерпіла ОСОБА_3 просила слідчого суддю: 1) скасувати постанову слідчого від 11.11.2021 року; 2) зобов`язати слідчого розглянути клопотання потерпілих від 09.11.2021 року повторно.

В судовому засіданні скаржниця надала пояснення, що проведення психологічної експертизи є необхідним для визначення розміру майнової шкоди, завданої потерпілим в результаті кримінального правопорушення. Вважає, що оскаржуване рішення слідчого не відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідно до положень ст.ст. 55, 91 КПК України на слідчого покладається доведення розміру моральної шкоди у кримінальному провадженні.

Прокурор, слідчий, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, до судового засідання не з`явилися, про поважність причини неявки не повідомили, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Приймаючи рішення за результатами розгляду скарги в судовому засіданні, слідчий суддя виходить з наступного.

Потерпіла ОСОБА_3 , вказуючи на обов`язок слідчого призначити психологічну експертизу, ґрунтує свої вимоги на положеннях ч. 1 ст. 55, ч. 1 ст. 91 КПК України щодо обов`язковості доказування стороною обвинувачення обставин у кримінальному провадженні, зокрема, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий ОСОБА_5 в оскаржуваній постанові від 11.11.2021 року навпаки, виходить з того, що розмір моральної шкоди в даному кримінальному провадженні не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення, а має значення тільки для цивільного позову потерпілих. Тому, на думку слідчого, визначення розміру моральної шкоди і призначення відповідної психологічної експертизи не є обов`язковим для сторони обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу (у тому числі виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням), за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Законом встановлено, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням (п. 5 ч. 2 ст. 242 КПК України).
В даному випадку кримінальне провадження здійснюється стосовно можливого вчинення службовою особою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Службова недбалість є злочином із матеріальним складом, об`єктивна сторона якого включає істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, або тяжкі наслідки.
Згідно з п. 4 примітки до ст. 364 КК України тяжкі наслідки, передбачені ч. 2 ст. 367 КК України, повинні мати матеріальне вираження спричиненої шкоди і перевищувати у 250 разів і більше неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Тлумачення юридичних понять «істотної шкоди» й «тяжких наслідків», що використовуються в тексті кримінального закону, зокрема в ст. 367 КК України, надані в постанові Верховного Суду України від 27.10.2016 у справі № 5-99кс16.
Так, відповідно до п. 5 зазначеної постанови ВСУ, заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або громадським чи державним інтересам, чи інтересам юридичних осіб, може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру).

Верховний Суд України визначив: за конкретних обставин справи, наслідки нематеріального характеру, які піддаються грошовій оцінці (реальна шкода) та відповідно до такої оцінки досягли встановленого розміру («істотної шкоди» чи «тяжких наслідків») із заподіянням шкоди охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (соціального, політичного, морального, організаційного чи, іншого характеру), можуть бути із: спричинення фізичної шкоди - витрати на лікування чи протезування потерпілої особи; порушення законних прав та інтересів громадян - витрати на відновлення таких прав (виплати незаконно взятому під варту чи ув`язненому або незаконно звільненому з роботи чи навчання, відшкодування за невиконання судового рішення, компенсацію шкоди від поширення відомостей, які ганьблять особу тощо); політичної шкоди (витрати на проведення нових виборів та заходів антитерористичного характеру тощо); організаційної шкоди (витрати на відновлення роботи установи).

При цьому Суд вважає, що у вироку (ухвалі) має бути чітко встановлено і доведено, що саме вчинення того чи іншого службового злочину стало причиною відповідних наслідків. Обчислення їх розміру також має бути належним чином підтверджено (в т.ч. цивільним позовом, як підтвердження факту та розміру реальної майнової шкоди) та не викликати сумніву.

Враховуючи положення Закону та правові висновки Верховного Суду України, можливо прийти до висновку, що на слідчого покладається обов`язок доказування настання наслідків нематеріального характеру, які піддаються грошовій оцінці, у тому числі, наявності і розміру шкоди, заподіяної охоронюваним законом правам та свободам особи в результаті злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
При цьому, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням (п. 5 ч. 2 ст. 242 КПК України).
Однак, у цьому кримінальному провадженні слідчий, частково задовольнивши клопотання потерпілих, забезпечила проведення оціночно-будівельної експертизи для встановлення розміру збитків, які є обов`язковим елементом складу злочину за статтею 367 КК України та становлять шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. Разом з тим, не було забезпечено проведення експертизи для встановлення виду та розміру шкоди немайнового характеру.
З огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91,ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладається на сторону обвинувачення, слідчий суддя вважає постанову слідчого від 11.11.2021 року в частині відмови у задоволенні клопотання потерпілої такою, що не ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Скаргу захисника потерпілої ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 11.11.2021 року - частині відмови у призначенні психологічної експертизи для встановлення розміру моральної шкоди.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 (а у разі неможливості іншого слідчого, що входить до складу групи слідчих у цьому кримінальному провадженні) повторно розглянути клопотання потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 09.11.2021 року в частині призначення психологічної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1