ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/290/22 Справа № 205/432/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болнісі Грузія, громадянина України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 березня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на існування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України, та врахувавши характер і тяжкість злочину, що інкримінується підозрюваному, його особу, який офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, дійшов висновку, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому ж провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, об`єктивно існують, та вважав необхідним застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала, є незаконною та постановленою без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин провадження, з яким закон пов`язує необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначає, що підозра ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України, є необґрунтованою, оскільки зі змісту цієї підозри не можливо встановити у який саме період доби був вчинений злочин та в цей день підозрюваний перебував дома з сім`єю, та жодних порушень не вчиняв. Також, захисник указує на те, що підозрюваний був незаконно затриманий працівниками поліції без складання протоколу та без виклику захисника, та його вимоги працівниками поліції були проігноровані. При цьому, апелянт звертає увагу, що до ОСОБА_6 були застосовані фізичний та психологічний тиск, через що було порушено його право на захист. Також, захисник зазначає, що ризики встановленні слідчим суддею, є необґрунтованим, й ґрунтуються виключно на припущеннях. Разом з тим, указує й на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки тим обставинам, що підозрюваний офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки з матір`ю та його цивільною дружиною, а також на його утриманні перебуває малолітня дитини.
До того ж, апелянт зазначає, що слідчим у своєму клопотанні не доведено, а слідчим суддею в постановленій ухвалі не обґрунтовано неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та неможливість визначити йому розмір застави у передбаченому законом розмірі. Тому, на думку захисника, ухвала підлягає скасуванню, а клопотання слідчого - залишенню без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Разом з цим, твердження захисника в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що слідчим СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000056 від 17.01.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
19 січня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Окрім того, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував характер і тяжкість злочину, що інкримінується підозрюваному, його особу, який офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, особу підозрюваного, який раніше судимий, та дійшов обґрунтованого висновку про існування у провадженні ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують, й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на викладене, враховуючи встановленні слідчим суддею обставини, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 а також, його особу, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, та вважає що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4