Справа № 127/6985/21
Провадження №11-кп/801/167/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000445 від 27.02.2020 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 12.04.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України на 3 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання вказаного у протоколі затримання, тобто з 15.02.2021 до дати набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено без змін тримання під вартою.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 близько 14.20 год 26.02.2020, перебуваючи біля будинку № 58 по вул. Салтикова-Щедріна, помітив велосипед торгової марки «Spelli» моделі «SX3500», належний ОСОБА_11 , після чого в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 з корисливих спонукань, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного велосипеду, після чого, шляхом вільного доступу, о 14 год 24 хв 26.02.2020 безперешкодно вивіз його та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2771/20-21 від 22.04.2020 вартість велосипеду торгової марки «Spelli» моделі «SX3500» на момент вчинення кримінального правопорушення могла складати 7963,81 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 7963,81 грн.
Крім цього, ОСОБА_7 у невстановлений час 16.03.2020, маючи умисел на викрадення чужого майна, прийшов на територію домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 , яке належить потерпілій ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, діючи повторно, ОСОБА_7 через незачинені дерев`яні двері проник всередину підсобного приміщення вищевказаного домогосподарства.
В подальшому, ОСОБА_7 , маючи вільний доступ до велосипеду марки «Trek», вартість якого, згідно висновку експерта № 2772/20-21 від 22.04.2020, могла складати 1278 грн, безперешкодно вивіз його з підсобного приміщення домогосподарства та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1278 грн.
Прокурор до початку апеляційного розгляду подав клопотання про відмову від апеляційної скарги.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок, винести новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч. 3 на ч. 2 ст. 185 КК України, покарання призначити з врахуванням обставин, передбачених ст. 66 КК України.
Обвинувачений допускає, що велосипед ОСОБА_9 міг заважати її онуку ОСОБА_12 в приміщені сараю і він міг виставити його зовні. Крім того, коли він зрозумів, що велосипед не належить ОСОБА_13 , він самостійно звернувся до працівників поліції, яким передав велосипед. Вказана обставина не врахована судом та ставить під сумнів висновок суду, що велосипедом він заволодів з метою збагачення.
Також обвинувачений вказує, що вину у вчиненні крадіжок він визнав, надав всі необхідні пояснення, в скоєному щиро розкаявся, збитки відшкодував. Вважає, що судом безпідставно не враховано пом`якшуючих вину обставин;
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вважає, що вирок суду підлягає зміні через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та надмірну суворість призначеного покарання. Апелянт просить кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі наближене до мінімального відповідно до санкції статті.
Апелянт переконаний, що факт перебування велосипеда ОСОБА_9 на момент крадіжки в сараї не доведено жодним доказом. ОСОБА_14 стверджує, що велосипед стояв на подвір`ї загального користування. При цьому, суд відкинувши його пояснення, взяв до уваги пояснення потерпілої щодо місця перебування велосипеда в сараї.
Також апелянт вважає, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого при призначені покарання, а саме визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди, позиції потерпілих та відсутність тяжких наслідків.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора з зв`язку з відмовою останнього від своїй вимог та залишення без задоволення апеляційних скарг сторони захисту з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні, зокрема за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше приміщення, підтверджуються сукупністю зібраних та перевірених судом першої інстанції доказів.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про відсутність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки як проникнення, і як наслідок наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого правопорушення ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на пред`явлене обвинувачення надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.
Зокрема, допитана в судовому засіданні місцевого суду потерпіла ОСОБА_9 вказала, що на подвір`ї будинку, в якому проживає, має сарай, де поміж іншого знаходиться велосипед. Про крадіжку велосипеда її повідомив онук ОСОБА_12 . Велосипед стояв в сараї зі спущеними колесами. Приїхавши додому, вона в сараї побачила куртку, яка лежала на підлозі біля виходу з сараю та яка перед тим висіла на велосипеді. Доступ до подвір`я будинку є у 5 сімей, які живуть у вказаному будинку. До сараю доступ є тільки в неї та членів її сім`ї. Велосипед стояв в сараї, того дня двері в сарай були зачинені не на замок, а просто закриті. Велосипед онук не доставав, оскільки він ще не був приведений до ладу після зими. Велосипед у вказаний час використовувався як вішак на якому були речі (куртка), якою користувались в господарстві. Свої речі, зокрема велосипед, вони ніколи не залишали без догляду у спільному дворі. Викрадений велосипед їй повернули, претензій до ОСОБА_7 вона не має.
З протоколу огляду місця події від 16.03.2020 року вбачається, що оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення підсобне приміщення, яке належить потерпілій ОСОБА_9 .
З протоколу огляду місця події 30.03.2020 вбачається, що ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції велосипед марки Trek Bicycle Corporation Childrens Bicycles серії EN k 765 в корпусі чорно-синього кольору. ОСОБА_7 повідомив працівникам поліції, що даний велосипед він викрав 16.03.2020 по АДРЕСА_3 .
Судом доведено наявність кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення проникнення в приміщення.
Приймаючи до уваги показання потерпілої ОСОБА_9 , судом взято до уваги, що потерпіла одразу після крадіжки звернулась до свого сусіда ОСОБА_13 , який має з нею спільне в користуванні подвір`я. Вказане було зумовлено тим, що ОСОБА_13 часто вживає алкогольні напої та до нього часто приходять друзі, які також ведуть аналогічний спосіб життя. Вказане підтвердив і сам обвинувачений, зазначивши, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння пішов до ОСОБА_13 , безперешкодно потрапив на подвір`я.
Описані стосунки між сусідами, які мають спільне подвір`я, обґрунтовано переконало суд у правдивості пояснень потерпілої, що ніколи її власність у подвір`ї не залишається без нагляду та там не зберігається.
Звертаючись до правоохоронних органів, потерпіла ОСОБА_9 стверджувала, що велосипед викрали з підсобного приміщення, де він зберігався. Вказане приміщення оглянуто в ході досудового розслідування як місце вчинення злочину.
В судовому засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_9 підтвердила факт знаходження велосипеда в сараї.
Показання потерпілої є послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують факт, що велосипед не міг зберігатись та не зберігався в загальнодоступному місці, як про це стверджує обвинувачений, а в момент заволодіння перебував у підсобному приміщенні, викрадення з якого утворює кваліфікуючу ознаку крадіжки вчинення з проникненням в інше приміщення.
Також твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що наміру крадіжки велосипеда ОСОБА_9 у нього не було, адже він вважав, що це велосипед його знайомого ОСОБА_13 оцінені судом першої інстанції в сукупності з іншими доказами та повністю спростовані. При цьому суд виходив з того, що крадіжкою є таємне заволодіння чужим майном. Зазначене майно має бути чужим для особи, що вчиняє заволодіння, тобто їй не належати. В даному випадку ОСОБА_7 заволодів чужим для нього майном, взяв велосипед без дозволу власника, що утворює склад об`єктивної сторони крадіжки.
При цьому підстав вважати, що велосипед належить його знайомому ОСОБА_13 у ОСОБА_7 не було, дозволу останнього він також не запитував.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за фактом крадіжки велосипеда ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України відповідає встановленим у кримінальному провадженні обставинам.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України не спростовує висновки суду, а є виключно методом захисту, реалізація якого спрямована на уникнення відповідальності або її пом`якшення за вчинене ним протиправне діяння.
Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.
Також не знайшли свого підтвердження доводи обвинуваченого та його захисника про неврахування судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд дотримався вимог кримінального закону та враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів та відсутність обставин, що його пом`якшує.
Посилання апелянтів на неврахування судом першої інстанції пом`якшуючих вину обставин є необґрунтованим, адже ОСОБА_7 визнав свою вину за фактом крадіжки велосипеда ОСОБА_11 , вчинену 26.02.2020 по вул. Салтикова-Щедрина, при цьому заперечивши обставини вчинення крадіжки велосипеда ОСОБА_9 .
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, обставини їх вчинення, думку потерпілих, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, винуватість визнав частково, вчинив кримінальні правопорушення в період не знятої і не погашеної судимості та те, що шкоду в повному обсязі потерпілим не відшкодував.
Покарання ОСОБА_7 призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України, є правильним, і підстав для зміни чи скасування вироку суду у цій частині не вбачається.
З огляду на часткове визнання вини обвинуваченим, підстав для врахування пом`якшуючих вину обставин, таких як визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, не має, адже обвинувачений заперечував певні обставини заволодіння майном ОСОБА_9 .
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що покарання у виді чотирьох років позбавлення волі є таким, що відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.
Виходячи з наведеного, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, оскільки доводи, що в них викладені, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_10 .
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2021 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4