Справа № 635/8971/21
Провадження № 1-в/635/134/2022
У Х В А Л А

25 січня 2022 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого - ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
представника установи відбування покарання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, громадянина України, уродженця с.Верхня Самара Близнюківського району Харківської області, до засудження мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.12.2017 за ч.ч.1,2 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 8 роки 6 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.12.2017.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення, оскільки засуджений характеризується посередньо, має 4 судимості, до нього вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, але він знову вчинив злочин, вину у злочині не визнавав та не визнає, байдуже ставиться до відшкодування завданої шкоди, медичних даних на підтвердження хвороби матері не надав.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, пояснив, що залишилось 4 місяці строку покарання, мати хворіє та потребує медичної допомоги, коштів на лікування, батько помер. Вину у вчиненому злочині не визнає.

Захисник засудженого в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, пояснив, що обвинувачений вину не визнає, оскільки злочину не вчиняв, його обмовив спільник. У даному випадку засудили невинувату особу, він просто здав у ломбард викрадені речі. Мати дійсно потребує медичної допомоги, але медичні документи не надала.

Представник виправної колонії щодо клопотання засудженого заперечував, вважав, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого та його захисника, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З характеристики, що надана адміністрацією установи виконання покарань, убачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.03.2016 року. З 07.03.2016 року під час тримання в державній установі «Харківська установа виконання покарань ( №27)» характеризувався посередньо, за порушення вимог режиму гримання притягувався до дисциплінарної відповідальності два рази, стягнення погашені у встановленому законну порядку, заохочень не мав, був залучений до робіт з благоустрою установи.
З 17.07.2018 року відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100) » характеризувався позитивно, стягнень не мав. З метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався один раз.
З 05.07.2019 року відбував покарання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 06.08.2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія ( № 100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, мав два дисциплінарних стягнень, які погашенні у встановленому законну порядку, з метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався шість разів.
Працевлаштований до промислової зони установи, а саме: на дільницю виготовлення розкладних крісел, цех № 1. До праці ставиться задовільно.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує па критику у свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має задовільний зовнішній вигляд.
Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використовує їх тільки за призначенням.
Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до статті 123 КВК України, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю.
Відповідно до ст. 110, 112. 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок та передач, стосунки доброзичливі.
Адміністрація установи виконання покарань дійшла до висновку, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування не довів своє виправлення, застосування до нього статті 81 КК України недоцільно.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.12.2017, яким його засуджено за ч.ч.1,2 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 8 роки 6 місяців позбавлення волі.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , останній не працював у січні лютому 2021 р.; травні, жовтні-грудні 2020 р.; травні грудні 2019 р.; липні -жовтні 2018р.

Відповідно до довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, ОСОБА_4 станом на 06.12.2021 відшкодував 50 грн, залишок 19672,70 грн.

Доказів на підтвердження хвороби матері засудженим та його захисником не надано.

На думку суду, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом усього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.12.2017.

Судом взято до уваги, що засуджений за весь час відбування покарання працював не систематично, витрати за вироком суду не відшкодував, неодноразово попередньо притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, звільнявся умовно-достроково та вчиняв нові кримінальні правопорушення, негативний висновок адміністрації установи виконання покарань, а тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення та вважає клопотання засудженого передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 28.01.2022.

Суддя ОСОБА_1