ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2543/21 Справа № 199/4884/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року у кримінальному провадженні №0000355 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, не зареєстрований, фактично проживає в реабілітаційному центрі Снайпер за адресою: м. Дніпро, вул. Червоноармійська, буд. 3, раніше судимого: 01.06.2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць. Звільнився 01.06.2021 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Так, зазначеним вироком ОСОБА_6 було визнано винуватим у тому, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, за наступних обставин.
Так, 08 червня 2021 приблизно об 11-00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні торговельного залу магазину «Єва-31А» ТОВ «РУШ», розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 1Ж, побачив на торговельних вітринах жіночу туалетну воду «Lanvin Eclat DArpege» об`ємом 100 мл та продовжуючи перебувати у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості взяв з відкритих вітрин вказаного магазину жіночу туалетну воду «Lanvin Eclat DArpege» об`ємом 100мл, у кількості однієї одиниці, вартістю 689,00 гривень, та, утримуючи при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на загальну суму 689,00 гривень.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та звільнити його від відбуття цього покарання з іспитовим строком.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що призначене покарання не відповідає його особі та за своїм видом є явно несправедливим через суворість.
Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не дослідив належним чином його особу, а саме те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, проходить курс реабілітації від алкогольної залежності у реабілітаційному центрі Снайпер, на обліках у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, працює. Крім цього, просить врахувати, що свою провину у вчиненні кримінального правопорушення він визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та жалкує про вчинене, має на меті завершити курс лікування та розпочати повноцінне життя без залежностей та антиморальної поведінки, а тому, на його думку призначення покарання у виді обмеження волі з застосуванням положень ст. 75 КК України буде відповідати його особі, буде справедливим та у повному обсязі виконає його мету, передбачену ст. 50 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і з викладених у ній підстав, просили її задовольнити, вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з іспитовим строком. Крім того, ОСОБА_6 вказав, що у повному обсязі відшкодував завдані збитки та надав до апеляційного суду підтверджувальні документи.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, зазначив, що вирок суду в частині призначення покарання є законним, обґрунтованим та вмотивованим у зв`язку з чим просив залишити його без змін.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явився про час та дату апеляційного перегляду повідомлений належним чином, заяв або клопотань про його безпосередню участь до суду не направляв, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є безпідставними, а вирок суду в цій частині є законним, обґрунтованим та ухваленим у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вказане положення закону повністю кореспондується з вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 65 КК України, відповідно до якого, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
При призначенні покарання, окрім зазначеного, враховуються також й обставини, що пом`якшують та обтяжують його, у відповідності до ст. ст. 66-67 КК України.
Як встановлено апеляційним судом, вказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинений злочин, суд першої інстанції врахував, що останній вчинив нетяжкий злочин проти власності за додаткових кваліфікуючих ознак, а саме повторно, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку у лікаря психіатра або нарколога не перебував. Також суд врахував і наявність пом`якшуючої обставини, якою суд визнав щире каяття, а також врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Крім цього, судом першої інстанції також враховано й ту обставину, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення невдовзі після відбуття покарання за попереднім вироком.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства у зв`язку з чим призначив покарання у виді обмеження волі.
Апеляційний суд, перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що у даному випадку підстави для застосування до нього положення ст. 75 КК України відсутні з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 10 серпня 2021 року у справі №235/689/20 вказала на те, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Як вже було зазначено, обставиною яка пом`якшує покарання судом було визнано щире каяття. При цьому, судом першої інстанції також було враховано й особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має. Крім цього, судом першої інстанції при призначенні покарання було також враховано ту обставину, що даний злочин обвинувачений ОСОБА_6 вчинив невдовзі після засудження та відбуття покарання за попереднім вироком, а тому прийшов до однозначного висновку про те, що обвинувачений не бажає поважати Закон і дотримуватись правослухняної поведінки, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що підстави для звільнення від відбуття покарання у даному випадку відсутні.
З огляду на вищевикладене, вид та розмір покарання, призначені ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення відповідають принципам законності, невідворотності та співмірності, і є достатніми для досягнення цілей покарання, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та не можуть бути задоволеними.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на ту обставину, що він проходить курс реабілітації від алкогольної залежності у реабілітаційному центрі закритого типу Снайпер не спростовує правильність висновків суду щодо виду та розміру покарання, а тому зазначені доводи апеляційний суд вважає неприйнятними.
Відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, під час апеляційного перегляду справи, апеляційним судом враховується, як обставина, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України. В той же час, апеляційний суд враховує те, що обвинувачений, перебуваючи на волі під час розгляду справи судом першої інстанції мав об`єктивну можливість відшкодувати завдані збитки, проте таким правом скористався лише під час апеляційного перегляду справи, що унеможливило врахування зазначеної обставини, як такої, що пом`якшує покарання, а тому, вказане не може слугувати підставою для зміни вироку в цій частині.
Більше того, виходячи з градації кримінальних покарань, судом першої інстанції було призначено найсуворіше за видом покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, однак воно призначено у мінімальному розмірі. Обрання саме такого виду покарання обумовлено тим, що раніше застосоване до ОСОБА_6 покарання у виді арешту не змогло виконати свою мету та запобігти вчиненню нових злочинів.
Будь-яких інших доводів, які б свідчили про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та вказували на необхідність зміни або скасування вироку суду апеляційна скарга не містить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суд має бути залишений без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4