Справа № 567/721/21
УХВАЛА

12.07.21м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участю
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.126 КК України
встановив:

в Острозький районний суд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000076.
Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотанням про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям та просить закрити кримінальне провадження, яке підтримала обвинувачена.

В обґрунтування клопотання захисником зазначено, що обвинувачена після вчинення кримінального правопорушення щиро розкаялася, сприяла слідству у розкритті кримінального правопорушення, матеріальна шкода правопорушенням не завдана.

Обвинувачена підтримала думку свого захисника, вказала, що щиро розкаюється у вчиненому, сприяла у розкритті кримінального правопорушення. Одночасно зазначила, що вважає свої дії виправданими в тій ситуації, що склалася між нею та потерпілою.

В судовому засіданні прокурор просив у задоволенні клопотання відмовити з тих підстав, що у кримінальному провадженні відсутня така обов`язкова складова для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України як щире каяття.

Потерпіла проти задоволення клопотання заперечила, зазначивши, що вважає каяття обвинуваченої не щирим.

Заслухавши думку сторін, перевіривши зміст обвинувального акту, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України.

Частиною 2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідності.

Відповідно до вимог ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, за змістом ст.45 КК України передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень.

Підставами звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею є дійове каяття.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення кримінального правопорушення особа: 1) щиро покаялася; 2) активно сприяла у розкритті кримінального правопорушення; 3) повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відсутність хоча б однієї з зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» - звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст.45 КК України.

Суть дійового каяття полягає у тому, що особа, яка вчинила злочин, не лише внутрішньо переживає і словесно розкаюється у вчиненому, а й підтверджує це своїми соціально корисними діями.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлено ст. 286 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.286 КК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне задання удару, побоїв або інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.12 КК України це кримінальне правопорушення кваліфікується як кримінальний проступок.

Проте, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України, оскільки стороною захисту в обґрунтування вищевказаного клопотання, суду не надано відомостей про вчинення обвинуваченою дій, що свідчать про її щире каяття. Сам по собі факт визнання обвинуваченою вини і надання нею показів під час досудового розслідування не можуть слугувати доказом в щирості розкаяння обвинуваченої та потерпілою заперечується даний факт.

У той же час, суд не погоджується з доводами захисника про те, що ОСОБА_5 активно сприяла розкриттю проступку, оскільки на даному етапі судового розгляду не доведено, яку саме допомогу обвинувачена надавала органам досудового розслідування, які невідомі їм обставини вона допомогла встановити.

Також суд зазначає, що такою обставиною не може вважатися надання особою правдивих показань.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, оскільки обставини, на які вони покликаються не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи наведене, судом не встановлено наявність необхідних складових дійового каяття в сукупності, які б давали підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності відповідно до ст.45 КК України, а відтак клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 у зв`язку із дійовим каяттям задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 286, 288 КПК України, ст.12,45 КК України,

ухвалив:

в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України, на підставі ст.45 КК України, в зв`язку з дійовим каяттям - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1