Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 листопада 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні №0000248,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 жовтня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 та продовжено строк застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дубно Рівненської області, громадянина України, несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.12.2021 включно.
Одночасно суд встановив заставу у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 713700 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною абро юридичною особою (заставодавцем) га депозитний рахунок суду (реквізити зазначено).
Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину та подальшим існуванням ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить суд скасувати вказану ухвалу та постановити нове судове рішення, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування цих вимог апелянт покликався на необґрунтованість оголошеної ОСОБА_5 підозри, оскільки не було надано доказів про наявність зброї або іншого небезпечного предмета під час події цього кримінального правопорушення та не надано речей, грошей чи іншого майна, які б містили відомості про цю подію. Потерпілі в судовому засіданні не змогли пояснити джерело походження коштів, що слід розцінювати на користь сторони захисту як відсутність нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій). Безпідставним є і твердження щодо протиправного заволодіння телефоном потерпілого, оскільки з цього телефону здійснювались телефонні виклики після затримання підозрюваного.
Також захисник зазначив, що ОСОБА_5 не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, нещодавно переніс операції на хребту і потребує додатково відновлення та лікування.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 14 липня 2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України (далі - КК), а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах.

15 липня 2021 року ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайнного суду Рівненської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, який в подальшому був продовжений ухвалою слідчого судді в межах строку досудового розслідування, а саме до 14 жовтня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді від 13 жовтня 2021 року продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 14 грудня 2021 року.

Частиною 3 статті 199 КПК визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст.184 цього Кодексу, повинне містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали клопотання, вважає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які б підтверджували обґрунтованість оголошеної ОСОБА_5 підозри на даному етапі досудового розслідування, а саме у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК. Зокрема, на даний час органом досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, допитано потерпілих та свідків, а також проведено судові експертизи.

Так, згідно висновку експерта №СЕ19/118-21/7305-Д від 20.08.2021 вбачається, що за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи в автомобілі потерпілих марки «Renault Trafic» було виявлено сліди пальців рук ОСОБА_5 .

При цьому апеляційний суд зауважує, що термін «обґрунтована підозра», визначення якого містить рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому колегія суддів в чергове наголошує, що за усталеною практикою Європейського суду з прав людини факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі.

Стосовно доводів захисника щодо відсутності доказів про подію злочину, а також неправильну кваліфікацію дій підозрюваного за кваліфікуючою ознакою «заволодіння коштами в особливо великому розмірі» у зв`язку з не встановленням походження викрадених коштів, то колегія суддів зауважує, що вказані обставини не є предметом цього судового розгляду, а докази повинні оцінюватись судом з точи зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вже під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, колегія суддів погоджується, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, які слугували підставами для застосування до підозрюваного саме цього виду запобіжного заходу.

Зокрема, колегія суддів вважає, що продовжує існувати ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки він не одружений, не має на утриманні дітей чи непрацездатних осіб, що, у сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, свідчить про існування зазначеного ризику. Крім того, як слушно зазначив слідчий суддя, під час затримання працівниками поліції ОСОБА_5 намагався втекти будь-яким способом, оскільки вже будучи заблокованим, він продовжував рух на працівників поліції, які вийшли із службового автомобіля.

Також існує високий ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілих та інших підозрюваних у даному провадженні, оскільки, враховуючи повне невизнання своєї вини підозрюваним та у разі перебування на волі, він матиме реальну можливість впливати шляхом погроз чи застосування фізичного насильства на потерпілих з метою зміни ними показань та свою користь, а також впливати на інших підозрюваних задля розроблення версій для уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, під час апеляційного розгляду стороною захисту не було надано доказів, які б підтверджували неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я.

Усі вказані вище обставини у своїй сукупності, свідчать про доцільність продовження підозрюваному ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Водночас, колегія суддів вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави як альтернативний вид запобіжного заходу, є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 .

Так, згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, ч.4 вказаної норми встановлює, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею жодним чином не вмотивовано необхідності визначення застави у максимальному розмірі, передбаченому для особливо тяжких злочинів.

Так, суд враховує дані про особу ОСОБА_5 , його молодий вік, те, що він не має судимостей, його майновий стан, наявність постійного місця проживання.

Виходячи з навденого колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді змінити та визначити заставу з урахуванням вимог КПК.

При цьому, визначаючи розмір застави, апеляційний суд бере до уваги приписи та обставини, встановлені ст. ст.177, 178 КПК, а також вимоги ст.182 цього кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 слід визначити заставу в межах ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 жовтня 2021 року щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 змінити в частині встановлення розміру застави.
Встановити заставу в межах 100 (ста) розмірів прожиткового мінімумму для працездатних осіб, що становить 227 000 (двісті двадцять сім тисяч) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, та і іншою фізичною чи юридичною особою.
В решті ухвалу залишити без змін.
Строк дії цих обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 12.12.2021.
Ця ухвала остаточна, оскарженню не підялгає.

С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3