ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/3644/21 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 642/5917/18 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 07.12.2021 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002246 від 01.09.2018, за частиною 1 статті 307, частиною 1 статті 321, частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 4 статті 321 КК України, -

встановила:

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 07.12.2021 продовжено застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується за частиною 1 статті 307, частиною 1 статті 321, частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 321, частиною 3 статті 307, частиною 4 статті 321 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали до 04 лютого 2022 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_6 був затриманий 01.09.2018 і до цього часу перебуває під вартою, судовий розгляд триває з 26.10.2018 і останній час тільки продовжується міра запобіжного заходу.
Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання, вину визнає частково.
Враховуючи, що судовий розгляд триває четвертий рік, сторона захисту вважає, що наявні підстави для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.
В судове засідання суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та прокурор не з`явились. Від захисника надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
Враховуючи епідемічну ситуацію в м.Харкові та Харківській області, з метою запобігання поширення короновірусної хвороби (Covid-19) та реалізації права обвинуваченого на участь у судовому засіданні, обвинуваченому ОСОБА_6 запропоновано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, від чого обвинувачений відмовився.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 3 статті 422-1 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін кримінального провадження, так як в силу положень частини 4 статті 422-1 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, за таких підстав.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходив з продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин, серед іншого, і за частиною 3 статті 307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, обвинувачення пред`явлене за вчинення більш десяти епізодів кримінальних правопорушень, дійшов висновку про доцільність продовження строку застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 307, частиною 1 статті 321, частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 4 статті 321 КК України, серед яких є особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим обвинувачений може також переховуватися від суду та органу досудового розслідування, на що обґрунтовано послався суд в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшились, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведені відомості, колегія суддів вважає обґрунтованими та доведеними ризики, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_6 не зможе забезпечити виконання ним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання, вину визнає частково самі по собі не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не можуть зменшити доведені ризики та враховуються у сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні. Крім того, апеляційний суд, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для скасування ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 07.12.2021 за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вимог частини 4 статті 28 КПК України, згідно з якими кримінальне провадження щодо особи, яка тримається від вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першої інстанції першочергово з метою запобігання надмірної тривалості судового розгляду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 07.12.2021 залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового провадження, враховуючи, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: