У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2021 Справа №607/23595/21

номер провадження 1-кс/607/7616/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001969 від 15 грудня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, зареєстрованого та жителя за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, студента 4-го курсу Поліського національного університету, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2021 року слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001969 від 15 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, 15 грудня 2021 року до Тернопільського РУП надійшов рапорт від заступника начальника відділу превенції патрульної поліції Тернопільського РУ поліції, а саме ОСОБА_7 , про те, що 14 грудня 2021 року близько 12:11 год. невідома особа, перебуваючи у парку ім. Тараса Шевченка, котрий розташований по вул. Михайла Грушевського у м. Тернополі, облила фарбою червоного кольору пам`ятник Степанові Бандері чим з мотивів явної неповаги до суспільства грубо порушила громадський порядок, та осквернила даний пам"ятник.

15 грудня 2021 року внесено відомості в Єдиний реєстр досудового розслідування та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001969 за кримінально-правовою кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що у точно невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці у невстановленої досудовим розслідуванням особи, виник злочинний умисел на осквернення пам`ятника, спорудженого у пам`ять Степану Бандері, розташованого на вул. Михайла Грушевського, у м. Тернополі.

З метою реалізації свого злочинного умислу, особа, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування, всередині грудня 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, залучила до вчинення даного злочину як виконавця ОСОБА_4 та визначила об`єкт злочинного посягання - запропонувала за грошову винагороду в розмірі 200 доларів США облити червоною фарбою пам`ятник Степану Бандері у м. Тернополі, із залученням інших співвиконавців, на що ОСОБА_4 погодився та отримав 14 грудня 2021 року близько о 01.00 год. в м. Житомирі від невстановленої досудовим розслідуванням особи, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування частину грошових коштів, а саме в сумі 1600 гривень.

Надалі, у вказаний час та у вказаному місці ОСОБА_4 домовився із ОСОБА_8 про спільне виконання даного злочину, а саме облиття червоною фарбою пам`ятника Степану Бандері у м. Тернополі, якому пообіцяв передати частину грошових коштів отриманих від невстановленої досудовим розслідування особи, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування, на що ОСОБА_8 погодився.

Після цього, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 на автомобілі марки Opel» модель «Askona» р.н.з НОМЕР_1 , приїхали в м. Тернопіль, де ОСОБА_4 за отримані грошові кошти придбав речовину, схожу на червону фарбу, та в подальшому розливши її у скляні ємкості.

Продовжуючи свої спільні злочинні дії 14 грудня 2021 року близько 12 год. 11 хв. ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спільно за попередньою змовою із ОСОБА_8 на автомобілі марки Opel» модель «Askona» р.н.з НОМЕР_1 під`їхали в парк ім. Т. Шевченка, що по вул. Михайла Грушевського, у м. Тернополі, де ОСОБА_4 залишився у салоні автомобіля, а ОСОБА_8 підбіг до пам`ятника ОСОБА_9 , що встановлений 26 грудня 2008 року та, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, нехтуючи етичними засадами суспільства, проявляючи аморальність до соціальних цінностей, протиставляючи особу суспільству, з метою отримання обумовленої винагороди, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та що їх дії є непомітними для сторонніх осіб, утримуючи при собі ємкості з невідомою речовиною червоного кольору, схожою на фарбу, які заздалегідь підготували для вчинення злочину після чого кинув їх у вищевказаний пам`ятник, в результаті чого на ньому з обох сторін утворились червоні плями різни розмірів, після цього, ОСОБА_8 повернувся до автомобіля автомобіля марки Opel» моделі «Askona» р.н.з НОМЕР_1 та спільно із ОСОБА_4 залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0001969 від 15 грудня 2021 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

17 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України.

Слідчий вказує, що підставою до застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування, а саме впливати на свідків, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває і перебуває на початковому етапі.

Вищевикладене на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом слідчого ОСОБА_5 , до СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою м. Тернопіль, бульвар Т.Шевченка, 10; не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні з приводу задоволення клопотання не заперечив, однак просив врахувати, що він визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення сприяє органу досудового розслідування у розкритті злочину, відтак просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, для того щоб він мав змогу відвідувати Поліський національний університет у якому навчається на денній формі навчання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з ч. 1 ст.176 КПК України запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001969 від 15 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 17 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, тобто у тому, що він осквернив пам`ятник ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол огляду місця події від 15 грудня 2021 року;

-протокол огляду предмета - відеозапису від 16 грудня 2021 року;

-протокол огляду місця події від 16 грудня 2021 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 17 грудня 2021 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 17 грудня 2021 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 17 грудня 2021 року;

-протокол огляду предмету - відеозапису від 17 грудня 2021 року;

-протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_10 від 17 грудня 2021 року;

-протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 від 17 грудня 2021 року;

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

При цьому необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту не спростовувала доказів обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що надані стороною обвинувачення докази дають достатні підстави вважати, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк від чотирьох до п`яти років або позбавлення волі від чотирьох до семи років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом схиляння їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування, а беручи до уваги те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, на думку слідчого судді підозрюваний може чинити тиск, а також схиляти свідків до дачі неправдивих.

Разом з тим, посилання слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні на ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є безпідставним та не доведеним, оскільки з наданих до клопотання документів вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, а відтак, на думку слідчого судді, відсутні підстави вважати, що останній схильний до протиправної діяльності та в подальшому буде вчиняти нові злочини.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії» від 19.11.2019.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Окремо Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.

Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній уродженець м. Житомир, зареєстрований та постійно проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, навчається на 4 курсі Поліського національного університету, що підтверджується договором про надання освітніх послуг та витягом з особистого кабінету студента Поліського національного університету, раніше не судимий.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , його молодий вік, необхідність останньому продовжувати навчання, наявність у нього постійного місця проживання, а також беручи до уваги відсутність у нього судимостей, не доведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, з посиланням лише на те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту і що такий захід в даному випадку буде виправданий, приходжу до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год.00 хв.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 , крім обов`язку не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово, оскільки ч. 5 ст. 194 КПК України містить чіткий перелік обов`язків, які покладаються на підозрюваного, у випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та покладення такого обов`язку вказаною нормою не передбачено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год.00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за кордон у випадку його наявності.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 17 лютого 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1