УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження №0000001 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тридуби Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою загально - середньою освітою, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України

-якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 11 грудня 2021 року включно.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати. Обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . Продовжено ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів до 11 грудня 2021 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що застосований до нього запобіжний захід, є занадто суворий, а тому підлягає зміні на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що продовжують існувати ризики, зазначені в клопотанні прокурора.

Звертає увагу, що його незаконно затримали та утримують в СІЗО, а злочин, який йому інкримінується він не скоював.

Зазначає, що має постійне місце проживання, чисельні захворювання, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, а тому вважає за можливе застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт за № 0000001 від 02.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , на період судового розгляду кримінального провадження на строк 60 (шістдесят) днів, мотивуючи тим, що він обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжких; підозра відносно обвинуваченого є обґрунтованою, про що свідчать зібрані у межах кримінального провадження докази, крім того наявні передбачені ст. 177 КПК України ризики, яким неможливо запобігти, інакше ніж тримаючи ОСОБА_5 під вартою.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.04.2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . Продовжено ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів до 11 грудня 2021 року включно. Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що заявлені ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання саме такого запобіжного заходу, практично не зменшились і виправдовують його подальше тримання під вартою.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт за № 0000001 від 02.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , на період судового розгляду кримінального провадження на строк 60 (шістдесят) днів, мотивуючи тим, що він обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів; підозра відносно обвинуваченого є обґрунтованою, про що свідчать зібрані у межах кримінального провадження докази, крім того наявні передбачені ст. 177 КПК України ризики, яким неможливо запобігти, інакше ніж тримаючи ОСОБА_5 під вартою.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення та тяжкість інкримінованих йому злочинів, прийшов до висновку, що заявлені ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання саме такого запобіжного заходу, практично не зменшились і виправдовують його подальше тримання під вартою.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких насильницьких кримінальних правопорушень та одного тяжкого корисливого кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства щодо двох осіб. Судове провадження на даний час триває.

Крім того, ОСОБА_5 не має постійного місця реєстрації, не має ані тимчасового, ані постійного місця роботи, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких насильницьких злочинів, зловжив алкогольними напоями. Після вчинення інкримінованих йому протиправних дій, ОСОБА_5 покинув своє місце проживання, переїхавши до іншої області.

Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, і свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З урахуванням тяжкості злочинів та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, чисельні захворювання, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, з огляду на характер, обставини та велику суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання стосовно застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2021 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 11 грудня 2021 року включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: