УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/15827/21

Провадження №: 1-кс/755/80/22

"13" січня 2022 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та слідчої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002665 від 15.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст. 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 163 КПК України.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідуєтсья наведене кримінальне провадження.

Досудовим розслідуванням установлено, що 15.09.21 стався розбійний напад за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в ході слідства надійшов рапорт о/у проте, що в ході супроводження матеріалів цього кримінального провадження та на виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК ним було установлено низку абонентських номерів,користувачі, яких імовірно є причетними до розбою.

В зв`язку з вищевикладеним виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів операторів мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , стосовно даних про користувачів абонентських номерів, котрих установив о/у в своєму рапорті.
Позиція сторін
Слідча групи слідчих слідча Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, на підставі положень ч. 2 та ч. 4 ст. 163 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі представника особи у володінні, якої знаходяться речі і документи і прокурора.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і тимчасовий доступ до речей і документів регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 15 тимчасовий доступ до речей і документів Кримінального процесуального Кодексу України.

А саме, у випадку необхідності отримання тимчасового доступу до речей і документів, сторона кримінального провадження має право, згідно положень ст. 160 КПК України, звернутись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

При цьому, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання доступу до речей і документів з розпорядженням про можливості їх вилучення за умови, що сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах (ч. 5 та ч. 7 ст. 163 КПК України).

Такий доступ здійснюється в порядку визначеному законом, а саме на підставі ухвали слідчого судді (ч. 1 ст. 132, ч. 2 ст. 159, ст. 164 КПК України).

Також, в силу положень частин 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі щодо надання тимчасового доступу (п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються, а не просто вказати їх.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: … 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

В цій ситуації, на думку слідчого судді, з доданих до клопотання матеріалів не витікає факт того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Так, згідно ст. 14 КПК під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування.

Втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети.

Отже, Суд повинен в цій справі встановити, чи буде втручання виправданим у розрізі статті 10 КЗПЛ, тобто чи буде воно відповідати критеріям «встановленого закону», переслідувати одну або кілька законних цілей і буде власне «необхідним у демократичному суспільстві» (див. серед інших джерел рішення у справі «Компанії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «Сатамедіа Ой» проти Фінляндії» [ВП] (Satakunnan Markkinaporssi Oy and Satamedia Oy v. Finland) [GC], заява № 931/13, пункт 141, від 27 червня 2017 року).

Ці дані Суд з`ясовуватиме власне на підставі відомостей доданих до клопотання та аргументів самих заявників, що ключовим доказом їх дійсності є саме рапорт о/у.

Так, Суд зазначає, що вказаний дозвіл заявник просить надати для з`ясування істини у рамках розслідування справи за фактом підпалу ТЗ. Тому Суд переконаний, що відповідне втручання переслідує деякі із «законних цілей», перелічених у статті 10 КЗПЛ, зокрема, «запобігання ... злочинам» (див. для порівняння рішення у справі «Беккер проти Норвегії» (Becker v. Norway), заява № 21272/12, пункт 60, від 05 жовтня 2017 року).

Розглядаючи питання, чи буде це втручання відповідати критерію «встановлено законом», Суд зауважує, що доступ до інформації щодо вхідних і вихідних з`єднань з телефону можливий на підставі статті 159-163 КПК України. Отже, відповідний захід має відповідне підґрунтя у національному законодавстві.

Під час оцінки критерію «необхідності» Суд повинен розглянути підстави, наведені правоохоронними органами для надання доступу до інформації, разом з обсягом такого доступу, аби з`ясувати, чи є ці підстави «відповідними» та «достатніми», і, таким чином, з огляду на свободу розсуду, якою користуються національні органи влади, чи було втручання пропорційним законним цілям, які переслідувалися і відповідало «нагальній суспільній потребі» (див. серед інших джерел згадане рішення у справі «Нагла проти Латвії» (Nagla v. Latvia), пункт 94).

В цій ситуації Суд вважає наведені у клопотанні правоохоронними органами підстави для втручання у права користувачів абонентських послуг за нормами Конвенції недостатніми, аби довести, що втручання буде пропорційним і відповідало нагальній суспільній потребі.

Так, факт необхідності втручання обумовлюється даними рапорту о/у без дати.

Слідчим суддею детально проаналізовано та вивчено указаний рапорт на предмет достатності його одного, як єдиного доказу, котрий обумовлював би втручання в спілкування такої низки осіб та установлено, що в ньому наведено таке: «…в ході оперативного супроводження матеріалів … по факту розбою, було отримано оперативну інформацію про те, що до дано події може бути причетні особи, які користуються абонентськими номерами …» та вказано низку відповідних абонентських номерів певних користувачів.

Далі у рапорті вказується таке: «…з метою розкриття тяжкого кримінального правопорушення, встановлення причетності до аналогічних кримінальних правопорушень, встановлення можливих спільників та місць збуту краденого майна вважав би за доцільне звернутися з клопотанням до слідчого судді … з метою отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, якими володіють оператори мобільного (стільникового) зв`язку …».

За цих умов Суд не може констатувати того, що запитувані дані мають суттєве значення для встановлення важливих обставин.

Документів на підставі яких о/у дійшов висновку, що указані абоненти імовірно причетні до підпалу суду надано не було, відповідно відображені у рапорті дані не можливо сприймати, як беззаперечні докази певного факту, а зі змісту самого рапорту о/у не можливо говорити проте, що викладені у ньому дані є дійсним фактом, адже у ньому вказано «може бути», «вважав би за доцільне».

Узагалі у рапорті ідеться, що о/у вважає, що ці особи не вчиняли підпали ТЗ, однак вони можливо (1) причетності до аналогічних кримінальних правопорушень, (2) їм відомі можливі спільники, однак не самі виконавці підпалу, (3) наявна можливість з`ясувати місця збуту краденого майна.

З таких умов не можливо говорити про дійсну потребу, як таку, у такому заході забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.
Дотримання встановленої правової процедури здійснення процесуальної дії означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону.
Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.
Дотримання належної правової процедури здійснення процесуальної дії визначеної людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.
Порушення порядку визначеного ст. 132 КПК призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи, та інші) свідчать про те, що слідчим у судовому засіданні, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, не надано ґрунтовні докази, які дають змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом, на даному етапі, довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 4 ст. 132, ч. 6 ст. 163 КПК України), забезпечити повноту, всебічність та неупередженість розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, отримати відомості, що є необхідними для з`ясування всіх важливих обставин у їх сукупності, кореспондуються з вимогами ст. 132 КПК України, апріорі, установлено, що звернення не відповідає вимогам п. 2) ч. 3 ст. 132 указаного Кодексу, а тому воно не підлягає задоволенню.

З цих підстав Суд, керуючись ст.ст. 131-132, 159-166, 369-372, 376 КПК України, постановив :

відмовити у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09:20 год. 18.01.2022.

Слідча суддя Оксана БІРСА