Номер провадження: 11-сс/813/326/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 18.11.2021, якою його скаргу, подану в порядку ст. 206 КПК України, залишено без розгляду

установив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 206 КПК України, з приводу його незаконного утримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» залишено без розгляду з підстав того, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до суду із подібною скаргою та було встановлено, що він утримується на законних підставах в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», натомість, постійні скарги останнього в порядку ст. 206 КПК України суд розцінює як зловживання правом.

Згодом, 21.01.2022 на адресу апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 , в якій він, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали та порушення його права на справедливий суд, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та перевірити наявність судового рішення, яке набрало законної сили щодо застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами 1-ої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Натомість, вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК України. Ухвала про залишення без розгляду скарги на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України (відмова в її задоволенні або відмова у відкритті провадження за нею/її повернення) у зазначеному переліку відсутня, тобто її оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування кримінальним процесуальним законом не передбачено.

При цьому ч. 3 ст. 309 КПК України прямо передбачено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

При відмові у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 суддя-доповідач враховує, що положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція судді-доповідача узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №766/22242/17, відповідно до якої, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Також, суддя-доповідач враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Більш того, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Натомість, системний аналіз зазначеної норми Конституції України засвідчує, що забезпечення права на апеляційний перегляд виникає після розгляду справи (кримінального провадження) по суті.

Отже, на думку судді-доповідача, ухвала слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 18.11.2021 оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що вірно зазначено в резолютивній частині ухвали слідчого судді.

Окрім того, суддя-доповідач вважає звернути особливу увагу апелянта на те, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.01.2022 було залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу та клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого стосовно ОСОБА_3 вироком Приморського райсуду м. Одеси від 11.08.2021 (справа №522/16951/18, провадження №11-кп/813/747/22), що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 на теперішній час утримується під вартою на законній підставі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, на яку, згідно із законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що до неї необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження та повернути особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 309, 392, 399, 307, 405, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 18.11.2021, якою його скаргу, подану в порядку ст. 206 КПК України, залишено без розгляду відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення ухвали, а особою, яка утримується під вартою у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2