Провадження № 1-кс/686/9733/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Багринівці, Літинського району, Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, осіб на утриманні не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0001818 від 23 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

встановив:

25.09.2021 року старший слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 свою причетність до вчинення кримінального правопорушення не заперечував, просив застосувати відносно нього менш суворий запобіжний захід, оскільки він зізнався працівникам правоохоронного органу у вчиненні кримінального правопорушення, розповів про обставини, що передували нанесенню потерпілому тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, ствердив, що йому відома особа підозрюваного ще з роботи у правоохоронних органах і жодного разу, будучи притягнутим до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 не порушував застосованих відносно нього запобіжних заходів, має місце проживання, працює без оформлення трудових відносин, перебуває у фактичних шлюбних стосунках.

Також захисник ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_6 у порядку ст.208 КПК України затримали незаконно.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя вважає за необхідне першочергово відреагувати на позицію захисника підозрюваного стосовно незаконного затримання ОСОБА_6 .

У силу приписів ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках.

При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до зазначеного, законність затримання особи окремому оскарженню, поза межами розгляду питання про застосування запобіжного заходу не підлягає.

Зважаючи на наведені обставини, вказану позицію захисника, який фактично висловив аргумент на оскарження законності затримання ОСОБА_6 , не порушуючи прав та інтересів сторін кримінального провадження, розглянуто в судовому засіданні під час вирішення питання застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 вважає затримання ОСОБА_6 незаконним, оскільки подія кримінального правопорушення, з якою орган досудового розслідування пов`язує кримінально карану поведінку підозрюваного, відбулася 22.09.2021, в той час як ОСОБА_6 затриманий 23.09.2021, що не узгоджується із приписами кримінального процесуального закону щодо підстав для затримання особи.

У судовому засіданні слідчий проти заперечив, зазначив, що затримання ОСОБА_6 відбулось на законних підставах, з дотримання його прав, оскільки повідомлення про вчинення кримінального правопорушення надій шло 23.09.2021 з Хмельницької міської лікарні швидкої медичної допомоги та у подальшому цього ж дня прийнята заява про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_8 .

Перевіривши надані матеріали скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши додані докази, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання. Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У силу приписів ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

На підставі ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особі, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ст.42, 208 КПК України, підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

За змістом ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255,255-1,255-2 Кримінального кодексу України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

При розгляді даної скарги слідчий суддя установив, що СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2021 за №0001818, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України.

23.09.2021 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_6 був затриманий 23.09.2021 року о 17 год. 25 хв. в приміщенні Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмльницькій області по вул. Пушкіна, 15.

Процесуальні гарантії прав ОСОБА_6 були забезпечені присутністю під час затримання адвоката ОСОБА_5 .

Згідно з вимогами ст. 209 КПК особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Слід зазначити, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Належну правову оцінку цього питання можна зробити із посиланням на практику Європейського суду з прав людини та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім деяких і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, що було здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього. (стаття 5 Конвенції) Щодо негайного інформування, Європейський суд з прав людини зазначає, що негайність оцінюється у кожному випадку окремо; проте, підстави для затримання не повинні повідомлятись повністю особою, що здійснює затримання (арешт) у конкретний момент затримання (Рішення Великої Палати у справі Khlaifia та інші проти Італії від 15 грудня 2016 року, заява № 16483/12, параграф 115). Це положення є невід`ємною частиною схеми захисту, передбаченої статтею 5 Конвенції: будь-яка особа, яка була заарештована, повинна простою, нетехнічною мовою, яку вона може зрозуміти, повідомити про основні юридичні та фактичні підстави для її позбавлення волі, щоби мати можливість звернутися до суду із заявою про оскарження його законності (там само). Причини, при цьому, не повинні бути викладені в тексті будь-якого рішення, яким дозволяється затримання, та не повинні бути в письмовій формі чи в будь-якій спеціальній формі (Рішення у справі Kane проти Кіпру (dec.) від 13 вересня 2011 року). При цьому, підстави для затримання можуть бути повідомлені, або можуть стати явними протягом допиту чи опитування після затримання (Рішення Великої Палати у справі Murray проти Сполученого Королівства від 28 жовтня 1994 року, заява № 14310/88, параграф 77). Таким чином, цілком очевидно, що повідомити особу про підозру, на підставі якої її було затримано, можна одразу після затримання, у разі, якщо було дотримано вимогу «негайності» повідомлення. При цьому, повідомлення про підозру необов`язково має бути у виді письмового повідомлення про підозру.

З протоколу затримання ОСОБА_6 чітко вбачається фабула кримінального правопорушення з викладенням зрозумілою мовою обставин його вчинення.

Щодо відмінності часу затримання ОСОБА_6 о 17 год. 25 хв. 23.09.2021, в той час як подія кримінального правопорушення відбулась 22.09.2021, про який у скарзі зазначає захисник, слідчий суддя зауважує, що такі доводи не можуть бути взяті до уваги як підстава для визнання затримання незаконним, з огляду на час, який необхідний був для відшукання та встановлення місця знаходження підозрюваного з моменту надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення 23.09.2021.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що затримання було здійснене на підставі закону, і в органу, що здійснив таке затримання, були правові підстави для обмеження у зв`язку з цим свободи ОСОБА_6 .

А тому підстав для процесуального реагування слідчим суддею стосовно указаних обставин, немає.

Вирішуючи клопотання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя зазначає таке.

Слідчий суддя установив, що 23.09.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001818, зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст.121 КК України.

23 вересня 2021 року в ході розслідування кримінального провадження відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із магазином «Вацак», по вул. Шевченка 33/5, м. Хмельницького, на зупинці громадського транспорту «готель Поділля», під час словесного конфлікту із ОСОБА_8 ,прийняв рішення про спричинення останньому тілесних ушкоджень.
В ході зазначеного конфлікту, ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти потерпілого ОСОБА_8 , кулаками правої та лівої рук умисно наніс йому два удари в обличчя, в результаті чого останній, не втримавшись на ногах, впав спиною донизу на землю.

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом на спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , перебуваючи ліворуч від потерпілого, п`ятою взутої в кросівки лівої ноги, умисно наніс останньому чотири удари в ділянку черевної порожнини.

В результаті вищевказаних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми черевної порожнини, розриву тонкої кишки, відриву жовчного міхура, розриву печінки, гематоми жовчного міхура, дванадцятипалої кишки, гепатодуоденальної зв`язки, множинних гематом брижі тонкої та товстої кишки, гемоперитонеум, множинних саден, підшкірних крововиливів та гематом голови, обличчя, грудної клітки та передньої черевної стінки, які за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя потерпілого в момент заподіяння.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується орган досудового розслідування підтверджує такими матеріалами кримінального провадження:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_8 ;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якого останній повідомив обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, що мало місце у вечірню пору доби 22 вересня 2021 року, поблизу зупинки «готель Поділля» у м.Хмельницькому.

протоколом проведення огляду місця події від 23 вересня 2021 року за адресою: м. Хмельницький, вул. Шевченка, поблизу будинку №35, в ході якого було вилучено змив речовини бурого кольору;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23 вересня 2021 року, в ході якого остання повідомила про обставини події за яких її співмешканець ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23 вересня 2021 року, в ході якого останній повідомив про обставини події за яких ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 ;

протоколом проведення впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 23 вересня 2021 року, в ході якого останній чітко вказав на підозрюваного ОСОБА_6 , як такого. який у вечірній час 22 вересня 2021 року спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 ;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , який зазнався у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

протоколом слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_6 , який відтворив механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 ;

довідкою з КНП «Хмельницька міська лікарня» від 24 вересня 2021 року, щодо встановленого потерпілому діагнозу; матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження (докази), дають підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження №0001818з урахуванням позиції його сторін, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду цього клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження його до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є небезпідставним.

Кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Тому з метою нівелювання такого ризику, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Слідчий суддя вважає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків також слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

З матеріалів кримінального провадження слідує, що особа потерпілого відома підозрюваному.

За наведених обставин, ризик впливу на нього підозрюваним ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає доведеним.

У разі незастосування указаного запобіжного заходу це дозволить підозрюваному, який обізнаний про коло осіб, котрим відомо або може бути відомо згадані обставини, зможе шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється соціальні зв`язки підозрюваного, вік, майновий та сімейний стан, зокрема те, що підозрюваний періодично змінює місце проживання, у силу ст..89 КК України не судимий, осіб на утриманні не має, негативно характеризується за місцем проживання, притягувався до адміністративної відповідальності.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. (частина 1 статті 183 КПК).

На переконання слідчого судді, прокурор у судовому засіданні довів, а слідчий суддя переконався у тому, що існує обґрунтована підозра вчинення тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, що є підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Згідно усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому сукупність зазначених, визначених ст..178 КПК України обставин та вагомість доказів про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення не дають слідчому судді можливості, з урахуванням навіть нижчого стандарту доказування, ніж доведеність вини поза розумним сумнівом, прийти до переконання про дієвість інших, більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

На переконання слідчого судді інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам.

Аргументи ОСОБА_6 проте,що він зізнався у вчиненні кримінального правопорушення не можуть бути взяті до уваги у якості підстави для відмови у застосуванні указаного запобіжного заходу, оскільки у казаний факт може бути оцінений під час розгляду обвинувального акта судом по суті у разі його складання відносно підозрюваного та направлення його до суду , зокрема при вирішенні питання про призначення покарання.

Доводи ОСОБА_6 про те, що йому необхідно забезпечувати його співмешканку, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, та на захист якої він вступив у конфлікт із потерпілим, не свідчать про відсутність ризиків , указаних у клопотанні, а тому підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу слугувати не можуть.

Отже, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне правопорушення,у якому підозрюється ОСОБА_6 пов`язане із застосуванням насильства до потерпілого.

Положення ч.4 ст.184 КПК України дозволяють слідчому судді не визначати розмір застави під час застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує факт визнання підозрюваним обставин кримінального правопорушення, відсутність у органу досудового розслідування фактів недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, репутацію підозрюваного, який незнятих та непогашених судимостей не має, однак у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Сукупність досліджених обставин дає підстави для висновку про необхідність визначення розміру застави під час розгляду указаного клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи обставини та тяжкість злочину, суспільної небезпеки кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (з урахуванням одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 2270 грн.) 68100 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 офіційно не працює, проте підозрюється у здійсненні кримінально караної діяльності, яка є тяжким кримінальним правопорушенням

А тому саме такий розмір застави не буде непомірним і достатньою мірою гарантуватиме дотримання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 слід встановити в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 19 листопада 2021 року включно.

Визначити заставу у сумі 68100 грн., яка становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У в разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України (у разі наявності).

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в доход держави.

Ухвала діє по 19 листопада 2021 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1