03.12.2020 Справа № 522/943/20
Провадження 1-кп/522/228/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006609 від 16.12.2019 р. та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 22.04.2020р., відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров, Донецької області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_8 , заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт мотивуючи його тим, що обвинувачений провину визнає, добровільно відшкодував потерпілим завдану шкоду, має постійне місце проживання, намірів переховуватись не має, ризики які стали підставою для обрання йому міри запобіжного заходу значно зменшилися.

Прокурори заперечували проти задоволення клопотання в зв`язку з його необґрунтованістю та просили продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вказали на те, що завдана їм шкода відшкодована та вони не заперечують проти зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 , підтримав клопотання захисника щодо зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Крім цього, вищезазначений лист ВССУ посилається на правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі « Харченко проти України». Відповідно до п.71 якого практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» ( 974_433) ( Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).
Також практика ЄСПЛ встановлює, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але при цьому, Суд неодноразово зазначив, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою ( рішення у справі « Єчус проти Литви»).
У своїх рішеннях ЄСПЛ також звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим та ризик його ухилення від слідства чи суду залишається єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому прокурор у своєму клопотанні має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі « І.А. проти Франції).
На цей час не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого на життя та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При зміні міри запобіжного заходу ОСОБА_3 , суд враховує, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні йому міри запобіжного заходу, на теперішній час значно зменшилися.

Вирішуючи питання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим; вік та стан його здоров`я ; міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію; майновий стан; наявність судимостей.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілим.

При цьому, метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, є запобігання спробам переховуватися від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Вважаю, що захисником, під час розгляду клопотання, надано достатньо доказів, для зміни обвинуваченому ОСОБА_3 міри запобіжного заходу з покладенням на нього процесуальних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 331, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;
- не залишати місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;
- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками, по кримінальному провадженню з метою уникнення впливу на зазначених осіб щодо зміни свідчень.
ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі суду.

Строк дії ухвали обчислюється з моменту її оголошення, тобто з 03.12.2020 р. та припиняє свою дію 31.01.2021 р.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Суддя: