ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5899/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/515/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської областііз клопотанням про зарахування йому в строк призначеного покарання за вироком строк його попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII.

Ухвалою суду першої інстанції в задоволенні клопотання засудженого відмовлено. Прийняте рішення суд вмотивував тим, що строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_9 з моменту затримання особи до набрання вироком законної сили зараховано у строк відбування покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року. З моменту набрання вироком законної сили строк тримання ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі та час його слідування до слідчого ізолятора у зв`язку з ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, участю в судових засіданнях у судах апеляційної та касаційної інстанцій, розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, не є строком попереднього ув`язнення та не підлягає зарахуванню у строк призначеного покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року..

Не погодившись з таким рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання, застосувати ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII до періоду з 03.09.2015 по 24.02.2016, з 05.04.2016 по 26.04.2016, з 06.08.2016 по 10.02.2017 року, з 15.02.2017 року по 22.08.2017 року, з 06.12.2019 по 16.04.2020 року, не повертаючи справу до суду першої інстанції. Розглянути питання щодо спричиненої шкоди через затягування розгляду, призначити компенсацію за моральну шкоду спричинену бездіяльністю суду першої інстанції. Посилається на безпідставне не врахування судом періоду касаційного оскарження та перегляду справи за нововиявленими обставинами, рішень апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2014 року, за яким ОСОБА_7 був засуджений за п. 6 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що являється його власністю.Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2014 року зазначений вирок був залишений без змін. Вирок суду першої інстанції набрав законної сили 29 травня 2014 року.
Відповідно до ст. 401 КПК України (в редакції 1960 року) у разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Обвинувальний вирок виконується після набрання ним законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 був затриманий 08 вересня 2012 року, в порядку ст.106 (115) КПК України (в редакції 1960 року). Постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 вересня 2012 року у відношенні ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Тобто в розумінні вищевказаної норми законодавства, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. Отже, перебіг строку попереднього ув`язнення розпочинається з моменту фактичного затримання особи та закінчується моментом набрання вироком законної сили стосовно цієї особи.
Враховуючи, що вирок, за яким ОСОБА_7 засуджений, набрав законної сили 29 травня 2014 року, раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчив свою дію набранням вироком законної сили. Період перебування в слідчому ізоляторі в подальшому для розгляду справи в касаційному порядку чи за нововиявленими обставинами, для ознайомлення з матеріалами справи, термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбування покарання, перебування в слідчому ізоляторі у зв`язку із розглядом апеляційної скарги на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09.10.2019 року не є попереднім ув`язненням.
Відповідно до висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ в силу як прямої, так і зворотної дії в часі.
Встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2019 року строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 08.09.2012 року по 29.05.2014 року зарахований за вищевказаними правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ. Вказана ухвала суду не скасована та набрала законної сили. Таким чином, строк попереднього ув`язнення засудженого вже зарахований вказаною ухвалою суду.
За таких обставин відсутні підстави для перерахунку періодів, вказаних засудженим, у строк покарання, отже суд обґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання. З огляду на вказане, доводи щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали є безпідставними та такими, які не ґрунтуються на нормах вищезазначених законів України. Враховуючи викладене, а також те, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, колегією суддів не встановлено, а тому судове рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Процесуальні підстави для вирішення питання щодо компенсації засудженому моральної шкоди, про яку він зазначає в апеляційній скарзі, відсутні. Крім того, засуджений за наявності обставин, визначених ст.ст. 81, 82 КК України, не позбавлений права звертатися до суду з відповідним клопотанням. Наявність оскаржуваного судового рішення не перешкоджає ОСОБА_7 в реалізації вказаної можливості.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: