У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2021 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, на даний час тимчасово офіційно ніде не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -
Із клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 , обіймаючи з 10.10.2016 року по 04.12.2020 року посаду директора ТОВ «Торговий Дім Універсал Україна», будучи наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто, згідно із ч. 3 ст. 18 КК України будучи службовою особою, вчинив кримінальні правопорушення в сфері службової діяльності за таких обставин.
Так, між Ужгородською районною державною адміністрацією (Замовник), в особі в.о. голови ОСОБА_7 та ТОВ «Торговий Дім Універсал Україна» (Підрядник), в особі директора ОСОБА_4 , 16.04.2019 року укладено договір підряду № 51, предметом якого є виконання робіт з будівництва «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини в с. Кам`яниця Ужгородського району».
На виконання умов вказаного договору підряду ТОВ «Торговий Дім Універсал Україна» зобов`язалось перед Ужгородською РДА виконати в повному об`ємі роботи з будівництва «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини в с. Кам`яниця Ужгородського району», а Замовник - оплатити вартість виконаних робіт за ціною 5496000,00 грн. у строк до 31.12.2019 року, або змінений сторонами строк за рахунок субвенції з державного бюджету.
В подальшому, на виконання п. 5.1 договору підряду № 51 від 16.04.2019 року на розрахунковий рахунок ТОВ «Торговий Дім Універсал Україна» № НОМЕР_1 Замовником робіт 18.04.2019 перераховано аванс у розмірі 1449990,30 грн. для придбання матеріалів для будівництва амбулаторії в с. Кам`яниця.
Після цього, 19.07.201 року ОСОБА_4 , діючи умисно, використовуючи службове становище, з метою заволодіння грошовими коштами державного бюджету України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи, в силу виконуваних очолюваним ним підприємством будівельних робіт, обізнаним із Правилами визначення вартості будівництва (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013), затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства № 293 від 05.07.2013, Загальними умовами укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005 (зі змінами), в порушення умов виконання договору № 51 від 16.04.2019 на виконання робіт з будівництва «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини в с. Кам`яниця, Ужгородського району», засвідчив своїм підписом та скріпив печаткою ТОВ «Торговий Дім Універсал Україна» Акт № 3 вартості устаткування, що придбалося виконавцем робіт на суму 667732,80 грн. за липень 2019 року, який містив неправдиві дані про його придбання.
Того ж дня, а саме 19.07.2019 року, ОСОБА_4 , достовірно знаючи те, що виданий ним завідомо неправдивий офіційний документ - Акт № 3 вартості устаткування, що придбалося виконавцем робіт на суму 667732,80 грн. за липень 2019 року по об`єкту будівництва «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини в с. Кам`яниця Ужгородського району», який містить завідомо неправдиві відомості щодо придбання ТОВ «Торговий Дім Універсал Україна» вказаного в ньому устаткування, меблів та інвентарю на загальну суму 667732,80 грн., діючи в порушення п. п. 31, 76, 99 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005 (зі змінами), п. п. 6.4.1 6.4.9. договору підряду № 51 від 16.04.2019 року, знаходячись в приміщенні Ужгородської РДА за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 10, передав його голові Ужгородської РДА ОСОБА_8 з метою підтвердження факту використання коштів авансу та придбання устаткування для Амбулаторії загальної практики сімейної медицини в с. Кам`яниця Ужгородського району.
В подальшому, після підписання головою Ужгородської РДА ОСОБА_8 вказаного акту, ОСОБА_4 подав його до управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі для підтвердження факту використання коштів авансу, які були перераховані Ужгородською РДА на розрахунковий рахунок ТОВ «Торговий Дім Універсал Україна».
Отже, своїми умисними діями ОСОБА_4 , будучи службовою особою - директором ТОВ «Торговий Дім Універсал Україна», шляхом зловживання службовим становищем та внесенням до офіційних документів неправдивих відомостей, заволодів коштами державного бюджету України на суму 667732,80 грн., заподіявши Ужгородській РДА матеріальну шкоду у особливо великому розмірі.
08.12.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказує, що необхідність обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам вчинення підозрюваним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні у будь який спосіб; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта та можливих очевидців скоєних правопорушень.
За твердженнями слідчого ОСОБА_9 , вказані ним у клопотанні ризики також доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_4 умисного особливо тяжкого злочину, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті 191 ч. 5 Кримінального кодексу України, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
У зв`язку з наведеним слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримала, просила обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зокрема, прокурор звернула увагу на те, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років та наведені в клопотанні ризики є дійсними і триваючими, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може їм запобігти.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні, заперечила проти задоволення клопотання, зазначил, що клопотання є не обґрунтованим та безпідставним, ризики наведені слідчим у клопотанні є надуманими та таким, що не відповідають дійсності. Зокрема зазначила, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 внесено до ЄРДР ще 20 листопада 2020 року і триває вже більше року. За цей час ОСОБА_4 нікуди не виїжджав, не переховувався, хоча об`єктивно мав таку можливість. Наведене свідчить про відсутність у підозрюваного наміру переховуватись від органів слідства або суду.
Окрім цього, оскільки досудовим розслідуванням на теперішній час встановлені та вилучені всі фінансово-бухгалтерські документи щодо укладення договорів, перерахування коштів, закупівлі будівельних матеріалів та обладнання, використаних при проведенні робіт на амбулаторії загальної практики сімейної медицини в с. Кам`яниця Ужгородського району. На підставі цих документів проведено почеркознавчу та економічну експертизи, ревізію фінансово-господарської діяльності (окремих питань) Ужгородської РДА. Крім того, ОСОБА_4 не працює в товаристві «Торговий дім Універсал Україна» і не має ніякого доступу до фінансово-бухгалтерської документації, а відтак ризик наведений у клопотанні слідчого, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення відсутній.
Також адвокат ОСОБА_5 вказала на відсутність ризику незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний значний час не являється службовою особою, не має ні дружніх, ні службових стосунків зі свідками, яких у справі двоє, внаслідок існуючого кримінального провадження знаходиться у пригніченому психологічному стані та ні с ким не спілкується.
З урахуванням наведеного адвокат ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що надала письмові заперечення аналогічного змісту.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав пояснення свого захисника, зазначив, що наміру переховуватися від органів досудового слідства чи суду, впливати на свідків, чи знищити будь який доказ у даному кримінальному провадженні не має. Також повідомив, що має постійне місце проживання, на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом опорно-рухового апарату, а відтак потребує постійного догляду та фінансового забезпечення. На даний час працює у службі таксі та на роботу виходить з сьомої години ранку.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , пояснення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
08.12.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК Україн ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких та нетяжких тяжких злочинів відповідно.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Таким чином, підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам): 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , згідно доданих до матеріалів клопотання обґрунтовано підозрівається у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, підозру про що останньому вручено 08.12.2021 року.
Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 05.11.2020 №13-07-03/06 проведеної управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, висновками економічної та почеркознавчої експертиз, показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та іншими матеріалами провадження.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даних кримінальних правопорушень за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є визначальною підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту.
Доводи прокурора ОСОБА_3 про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення уникнення можливості знищення, приховування або спотворення будь якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків, експерта та можливих очевидців скоєних правопорушень, слідчий суддя вважає не переконливими, оскільки такі грунтуються виключно на припущеннях, а не на конкретних фактах.
При вирішенні данного клопотання, слідчий суддя беретакож до уваги, що досудове розлідування у данному кримінальному провадженні триває вже значний час, зокрема, з 20.11.2020 року та підозрюваний ОСОБА_4 мав змогу, впливати на свідків чи сховати, знищити та спотворити будь який доказ, однак, органом досудового розслідування, на час розгляду данного клопотання, не надано жодного підтвердження вчинення підозрюваним таких дій.
При цьому, слідчим суддею враховується і той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вичненні кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких ч. 5 ст. 191 КК України, відповідальність за яке, передбачає позбавлення волі до дванадцяти років, та усвідомлюючи неминучість покарання, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, таким чином наявні ризики, передбачені п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Так, при вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Також при обранні конкретного виду запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчим суддею враховуються й вимоги положення 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та Практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.
У контексті достатності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як найбільш суворого, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "В. проти Швейцарії" від 26 січня 1993 року дійшов висновку, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання. ЇЇ треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховуватись від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. У рішенні у справі «Мамедова проти РФ» від 01 червня 2006 року Суд констатував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
Тому, посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину не може безумовно свідчити про те, що підозрюваний у випадку застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового слідства або суду. Більш того, прокурор не вказав риси особистості або поведінки підозрюваного, які б виправдали його висновок про наявність небезпеки, що ОСОБА_4 має намір сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів або незаконно впливати на свідків, експерта та можливих очевидців скоєних правопорушень. Окрім цього, слідчим суддею береться до уваги й те, що підозрюваний має постійне місце проживання, на даний час працює у місті Ужгород, а також ОСОБА_4 , не будучи затриманим, самостійно з`явився до Ужгородського міськрайонного суду за викликом для розгляду даного клопотання про обрання відносно нього зпобіжного заходу .
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , працевлаштований, за місцем проживання скарг або заяв з боку сусідів не надходило, раніше не судимий, на утриманні підозрюваного перебувають двоє малолітніх дітей ОСОБА_12 2010р.народження , слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.
Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, у вчиненні злочинів, передбачених за ч.5 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою; заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Керуючись ст. ст. 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя , -
П О С Т А Н О В И В :
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, тимчасово не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, раніше не судимого, на утриманні якого двоє неповнолітніх дітей, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою;
лишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.;
3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 18 лютого 2022 року включно.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 24.12.2021 року о 13 год. 45 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1