Справа № 204/5311/21
Провадження № 1-кп/204/512/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000035 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-27 грудня 2006 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
-22 грудня 2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбутий строк покарання 1 рік за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2006. До відбуття покарання 9 років позбавлення волі з урахуванням тримання під вартою з 07.04.2007 року по 08.09.2008 року. Звільненого 18.01.2019 року з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№26) по відбуттю строку покарання;
-16 березня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 199 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 75, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки,
Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 03 липня 2021 року в період часу з 23:00 години по 23:30 годин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи біля зупинки трамваю №15, що розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Виборгська, став на шлях вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинено потворно. Так, ОСОБА_4 , перебуваючи за вказаною адресою, на вказаній вище зупинці побачив потерпілого ОСОБА_6 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та спав, та з кишені джинсових шортів якого виглядали його особисті речі, серед яких ОСОБА_4 ідентифікував мобільний телефон, який визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з карманів джинсових шортів потерпілого ОСОБА_6 , викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4х» об`єм пам`яті 3/32Gb, сріблястого кольору с золотистим відтінком, з двома сім-картами мобільних операторів «Лайфсел» ( НОМЕР_1 ) та «Водафон Україна» ( НОМЕР_2 ), в робочому стані, без видимих пошкоджень, вартість якого, відповідно до висновку експерта №2673 від 13.07.2021, складає 1700,00 гривень, банківську картку АТ «Пумб» НОМЕР_3 (більш точний номер в ході досудового розслідування не вдалось встановити), яка не має для потерпілого матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1700,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щире каяття у вчиненому і повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті.

Від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без його участі, а також, що він претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити покарання на розсуд суду, цивільний позов заявляти не буде. Не заперечує щодо проведення розгляду справи відповідно до ст.349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.52-60); протокол огляду предмета від 12.07.2021 року (а.п.25-30); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2021 року (а.п.41-43); висновок експерта судово-товарознавчої експертизи №2673 від 13.07.2021 року (а.п.47-51); постанови про визнання речовими доказами (а.п.18,32).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а його дії правильно кваліфіковані:
-за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, під час іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює.

Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних злочинів, про небажання ставати на шлях виправлення, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів обвинуваченому необхідно призначити покарання виключно у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.

У суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання. З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини протягом іспитового строку за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2021 року, приймаючи до уваги те, що іспитовий строк ОСОБА_4 обчислюється з моменту проголошення вироку, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2021 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової експертизи, згідно наданого звіту.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2021 року та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави фактичну вартість проведення судової експертизи №2673 від 13.07.2021 року у розмірі 150 грн. 00 коп.
Речові докази: копію товарного чеку №1 від 18.06.2021 року, 1 сім-картку мобільного оператора «Vodafone» з номерними позначаннями «3905», «0080», «5806» номер зв`язку НОМЕР_2 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000035 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000035.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1