22.11.2021
Справа № 642/7469/21
н/п 1-кс/642/4246/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2021 слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю потерпілої ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу представника ОСОБА_3 -захисника ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000262 від 29.06.2021 року за ч. 3 ст. 382 КК України, -

встановив:
08.11.2021 року представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 18.10.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000262 від 29.06.2021 року за ч. 3 ст. 382 КК України, посилаючись на те, що постанова слідчого винесена передчасно, без проведення всіх необхідних заходів щодо збирання доказів, та нез`ясування всіх обставин події, висновки слідчого вважає помилковаими.

Потерпіла ОСОБА_3 та її захисник у судовому засіданні скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі.

Слідчий до суду не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином. На запит суду були надані матеріали кримінального провадження № 0000262.

Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши доводи поданої скарги та надані матеріали кримінального провадження, у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 18.10.2021 року кримінальне провадження № 0000262 від 29.06.2021 року за ч. 3 ст. 382 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях слідчого Другого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 та прокурора Першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Харківської оласної прокуратури ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Зазначена постанова потерпілою була отримана 27.10.2021 року.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 є потерпілою, та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України має право на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як вбачається до ЄРДР за № 0000262 від 29.06.2021 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та відповідно до фабули зазначеної у витягу з ЄРДР щодо того, що на адресу Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві надійшла ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14.05.2021 справа № 554/4230/21, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 щодо умисного невиконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2021, якою зобов`язано слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0001503 від 17.04.2020 в тридцятиденний строк провести всі слідчі дії, необхідні для закінчення досудового розслідування.
Проведення досудового розслідування було доручено Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.
Відповідно до ст. 2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Пункт 2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий (прокурор) всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій,службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим на порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, повідомленим заявником прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Між тим, слідчий суддя враховуючи вищевказане, приходить до висновку що вимоги ч.2 ст.9 КПК України та ч. 2 ст. 93 КПК України слідчим виконані не в повному обсязі.

Як перевірено слідчим суддею, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 була допитана у якості свідка.

ОСОБА_3 зверталася до слідчого із клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000262.
Постановою слідчого від 13.07.21 року було відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю доведеності спричинення їй матеріальної та (або) моральної шкоди.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. харкова від 30.07.2021 року постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_5 від 13.07.21р. про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 скасована.
У подальшому складені слідчим процесуальні документи матеріалів кримінального провадження № 0000262 мають посилання, з яких вбачається статус ОСОБА_3 як потерпілої.
Однак, ОСОБА_3 у якості потерпілої допитана слідчим не була, вимоги ст.ст. 55, 56 КПК України не дотримані. Не проведення допиту ОСОБА_3 у якості потерпілої стосовно поданої нею заяви про кримінальне правопорушення дає можливість зробити висновок про неповноту досудового розслідування.
Оскільки, закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що застаттею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців; доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За таких обставин, приходжу до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 110, 284,303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:
Скаргу задовольнити.
Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 18.10.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000262 від 29.06.2021 року за ч. 3 ст. 382 КК України - скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000262 від 29.06.2021 року за ч. 3 ст. 382 КК України повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1