ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-кп/819/154/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000368 та №0000332 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2021 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, 257, ч. 1 ст. 263, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 342, ч. 4 ст. 345 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16 січня 2022 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2021 року та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. У разі неможливості обрати більш м`який запобіжний захід визначити обвинуваченому розмір застави.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції продовжуючи ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу, допустив неповноту судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що прокурор не довід існування заявлених ним ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , а також неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, обвинуваченого, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається із матеріалів провадження, Херсонським міським судом Херсонської області здійснюється судовий розгляд кримінальних проваджень №0000368 та №0000332 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, 257, ч. 1 ст. 263, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 342, ч. 4 ст. 345 КК України.
19 листопада 2021 року в ході судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що встановлені ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились.
Приймаючи рішення щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , суд виходив з того, що ризики, які мали місце до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.
Перевіряючи такі висновки суду у відповідності із доводами апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.
Згідно обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, різного степеню тяжкості, в тому числі особливо тяжкого проти життя та здоров`я особи, що вказують на підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.
Як вірно зазначив суд першої інстанції ризики, які стали підставами для обрання запобіжного заходу (переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення) не перестали існувати та не зменшились.
Так ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, на досудовому розслідуванні ОСОБА_8 тривалий час перебував у розшуку, офіційно не працював, не має законних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків.
Вказані відомості, що встановлені судом першої інстанції, зокрема щодо схильності обвинуваченого до вчинення злочинів, відсутності соціальних зв`язків, безпосередньо вказують на подальше існування ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , а також про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.
За вказаних обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу, до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 з метою запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Зважаючи на викладене є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність висновку суду щодо існування заявлених прокурором ризиків.
Посилання апеляційної скарги на можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними в силу вимог ч.4 ст.183 КПК України, адже ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів в тому числі із застосуванням насильства.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_8 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4