КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
розглянувши апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2021 задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , та застосовано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб до 06.00 год. 29.12.2021, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 грн. 00 коп., та покладенням на нього, у разі внесення застави, наступних обов`язків: прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або слідчого судді (суду), із визначеною періодичністю та за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає підозрюваний ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді (суду); повідомляти слідчого, прокурора про необхідність зміни свого місця проживання та/або місця роботи; здати (за наявності) на зберігання до компетентних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або зменшити визначений слідчим суддею розмір застави.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що 01.11.2021 слідчим суддею було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали. Однак, на переконання апелянта, викладення лише вступної та резолютивної частини судового рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без наведення мотивів, обгрунтування, доказів, тощо, є таким, що не відповідає вимогам Конвенції, Конституції України, які містять норми про виключно мотивоване судове рішення, як на єдину підставу для тримання особи під вартою.

06.12.2021 від захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких вона просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або зменшити визначений слідчим суддею альтернативний запобіжний захід.
У доповненнях захисник посилалась на необгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та зазначала, що додані матеріали не містять доказів, які б переконали неупередженого спостерігача про причетність підозрюваного до кримінальних правопорушень.
Зокрема, у протоколі огляду місця події зафіксовано подію злочину за адресою, відмінною від зазначеної у повідомленні про підозру та заяві про вчинення злочину адреси події злочину; покази потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 не свідчать про причетність ОСОБА_7 та ОСОБА_16 до інкримінованого злочину; показання свідка ОСОБА_17 не підтверджують будь-якого факту та причетності підозрюваного до злочину; показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , на думку захисника, є штучно створеними; протокол обшуку АДРЕСА_2 , є недопустимим доказом, оскільки слідча дія проведена у відсутності захисника, а щодо присутніх під час обшуку підозрюваних працівниками поліції було застосовано заходи впливу.
Крім того, апелянт зазначала про відсутність у матеріалах справи балістичної експертизи на обгрунутвання підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, та вказувала на те, що гаражне приміщення, в якому проведено обшук без відповідної ухвали слідчого судді, як і вилучені предмети схожі на зброю та боєприпаси, - не належать підозрюваному.
Апелянт зазначала, що ОСОБА_7 жодного з обов`язків, передбачених ст.ст. 177, 194 КПК України не порушив.
У органу досудового розслідування відсутні підстави стверджувати про існування ризику того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе впливати на свідків та потерпілих, оскільки покази, які надані свідками, є необгрунованими та спростовуються у тому числі іншими доказами, які долучені стороною обвинувачення.
Ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, жодним доказом не підтверджено. Крім того, підозрюваний раніше не судимий, та сторона обвинувачення не володіє відомостями, які б свідчили про можливість вчинення ним злочину.
Ризик того, що ОСОБА_20 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, є припущенням, оскільки сторона обвинувачення жодного разу не надала доказів того, які саме речі чи документи може знищити чи спотворити ОСОБА_20 , більш того всі речові докази перебувають у володінні сторони обвинувачення.
Ризик того, що ОСОБА_20 може переховуватись від оргранів до судового розслідування та суду є також не підтвердженим.
Тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.
Також, апелянт посилалась на непомірність визначеного ОСОБА_7 розміру застави.
Крім того, на ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в якій вона просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову увалу, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, звільнивши ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
У апеляційній скарзі захисник посилалась на те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра не містить жодного доказу причетності ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Зокрема, показання допитаних свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та інших свідків не містять жодних відомостей щодо ОСОБА_7 .
Крім того, у справі відсутня ухвала про надання дозволу на обшук гаража, відсутні правовстановлюючі документи на гаражне приміщення.
На переконання апелянта, обраний найсуворіший вид запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не відповідає меті його застосування, є невиправданим та недоцільним, а визначена слідчим суддею застава в розмірі 681 000 грн. є завеликою та непомірною для ОСОБА_7 , без врахування судом його майнового та сімейного стану.
Захисники підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями та просили їх задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги з доповненнями не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000891 від 15.08.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 186 КК України.

Згідно даних протоколу затримання, 30.10.2021 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та цього ж дня йому вручено повідомлення про підозру у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 186 КК України, та у незаконному зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 263 КК України.
01.11.2021 слідчий СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 звернулась до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб включно.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2021 задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб до 06.00 год. 29.12.2021, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 грн. 00 коп., та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення застави у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних, що становить 681000 грн.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та звільнення ОСОБА_7 з-під варти, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 доводи про те, що 01.11.2021 слідчим суддею оголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, без належного вмотивування підстав застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України, якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини. Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Відповідно до даних журналу судового засідання, у судовому засіданні 01.11.2021 слідчим суддею, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України, оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, із повідомленням учасників судового провадження про те, що оголошення повного тексту ухвали відбудеться 03.11.2021 о 09 год. 30 хв.

Згідно журналу судового засідання від 03.11.2021, цього ж дня слідчим суддею оголошено повний текст ухвали.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу містить відомості, передбачені ч. 1 ст. 196 КПК України, та відповідає вимогам ст. 372 КПК України, а тому доводи апеляції у цій частині є необґрунтованими.
Посилання захисників на необгрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження причетності ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, неналежність та недопустимість як доказів протоколу огляду місця події, показань потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , протоколу обшуку квартири АДРЕСА_2 та гаражного приміщення, колегія суддів вважає передчасними.

Посилання захисників в апеляційних скаргах на те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є досить високою.
Доводи апеляційних скарг з доповненнями про непомірність визначеної слідчим суддею застави, є безпідставними, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава саме у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних, що становить 681000 грн. здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3