КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження №0001616 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, українця, громадянина України, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 01.12.2015 року вироком Новоград-Волинського міського суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 суд постановив обчислювати з моменту його затримання з 03.04.2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою суд залишив без зміни до набрання вироком законної сили.

Також, цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , 03.04.2019 року близько 18 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи раніше судимим вироком від 19.07.2000 року Новоград-Волинського міського суду Житомирської області за ст. 94 КК України (1960 року), зі змінами відповідно ухвали від 29.08.2000 року судової колегії у кримінальних справах Житомирського обласного суду, до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, тобто будучи особою, яка раніше судима за умисне вбивство, перебуваючи в приміщенні недобудованого будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , в ході сварки металевим кутником, який тримав в правій руці, наніс не менше трьох ударів по голові потерпілого ОСОБА_8 .
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці вчинення злочину.
Згідно висновку експерта № 101/Д/226тр від 19.07.2019 року при судовому-медичному дослідженні трупа виявлено відкриту проникаючу черепно-мозкову травму: забиту рану правої лобно-тім`яної ділянки, багатоуламковий перелом кісток мозкового та лицьового черепа переважно справа, розрив твердої мозкової оболонки справа, розміжчення правої лобної і тім`яної часток, крововиливи під м`яку мозкову оболонку.
Смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила внаслідок відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась багато уламковим переломом кісток черепа, розміжченням головного мозку.
Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити оскаржуваний вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2021 року у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченоговнаслідок суворості та пом`якшити призначене йому покарання за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 65 КК України, ст. 370 КПК України та зазначає, що при постановленні вироку суд в достатній мірі не врахував обставин, що пом`якшують покарання, зокрема визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин що обтяжують покарання, відсутність претензій у потерпілого, а також характеризуючі дані про його особу.Під час проведення досудового розслідування він надавав правдиві і вичерпні показання, добровільно сприяв слідству та жодним чином не намагався уникнути відповідальності за скоєне.
Також апелянт вказує, що у нього був відсутній мотив у спричиненні смерті потерпілому, адже сам потерпілий ОСОБА_8 спровокував сварку і бійку з ним, в результаті якої він наніс один удар потерпілому, що призвело до його смерті. Доказів того, що він прямо бажав настання смерті потерпілого судом першої інстанції встановлено не було. Заздалегідь він вбивство не готував, наніс лише один удар потерпілому під час бійки, діяв з непрямим умислом на вбивство, в чому свою вину повністю визнав і у скоєному щиро розкаявся.
У зв`язку з цим, обвинувачений вважає, що суд першої інстанції повинен був визнати обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання ним вини та активне сприяння слідству у розкритті злочину та з урахуванням усіх характеризуючих його особі матеріалів, врахувавши обставини справи, мав можливість та законні підстави призначити йому менш суворе покарання в межах санкції статті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, змінити вирок та пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вказуючи на законність і обґрунтованість вироку суду; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0001616 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані докази в їх сукупності та за встановлених фактичних обставин, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку, який ґрунтується на показаннях самого обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; показаннях свідка ОСОБА_9 , висновку експерта № 10-797 від 24.06.2019 року (том 2 а.с. 36-60); висновку експерта № 10-801 від 01.07.2019 року (том 2 а.с. 70-101); висновку експерта № 10-798 від 17.07.2019 року (т. 2 а.с. 140-157) , заяві ОСОБА_7 від 04.03.2019 року, в якій він зізнався у вбивстві ОСОБА_8 (том 1 а.с. 205-206).

Наведені у вироку докази, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України, в повній мірі спростовують апеляційні твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у нього умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 , який сам спровокував бійку, в результаті якої він наніс один удар потерпілому, що призвело до смерті останнього.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд вірно кваліфікував за п.13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного йому покарання до 10 років, колегія суддів не вбачає підстав для його пом`якшення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, в повній мірі дотримався вищевказаних норм закону про кримінальну відповідальність.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисне вбивство, його щире каяття у скоєному, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, та за наявності обтяжуючих покарання обставин, а саме: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, дійшов висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі та обгрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а саме на 14 років.

Апеляційні твердження обвинуваченого, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість і не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі у зв`язку з тим, що суд в достатній мірі не врахував усіх обставин, які пом`якшують покарання, зокрема дані, що характеризують його особу, повне визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння слідству у розкритті злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання та відсутність претензій з боку потерпілого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при призначенні ОСОБА_7 покарання, обставини, на які посилається ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, були враховані судом в повному обсязі, а його посилання на відсутність обставин, що обтяжують покарання, суперечать матеріалам провадження.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував всі обставини, які у відповідності з вимогами ст. 65 КК України враховуються судом при вирішенні цього питання, в тому числі і ті обставини, на які обвинувачений посилається у своїй апеляційній скарзі, а тому вважає вирок суду законним та обґрунтованим, призначене покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та пом`якшення призначеного йому покарання до 10 років, не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, як під час досудового слідства, так і під час розгляду провадження в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0001616 від 03.04.2019 рокустосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за п.13 ч.2 ст. 115 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3