Справа № 357/3658/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 13.02.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алакуртті Мурманської області, гр. України, освіта середня-технічна, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює водієм автотранспортного засобу МАЗ 1-го класу дільниці механізації ТОВ «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_4 12.02.2021 близько 18 годині 45 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «МАЗ 551605» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по 117 км автодороги «Київ-Одеса», від м. Одеса у напрямку до м. Київ, поблизу розташування с. Гостра Могила Білоцерківського району Київської області в порушення вимог: - п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; - п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; - п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не враховував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що привело до втрати контролю над рухом вказаного транспортного засобу, з подальшим його неконтрольованим виїздом через розділювальну смугу на смугу зустрічного для нього напрямку руху, де відбулося зіткнення із автомобілем «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався прямолінійно у зустрічному напрямку, до м. Одеса, та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка заднього сидіння автомобіля «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала згідно з висновком експерта №237/д від 29.03.2021, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи наступні тілесні ушкодження: переломи лобної кістки, стінок орбіт з обох сторін, клиновидної кістки, основної пазухи, решітчастої кістки, виличних кісток, вертлюгової западини; рани на лобі, правому ліктьовому суглобі та лівій гомілці; синець на обличчі. Ушкодження на голові відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя. Перелом вертлюгової западини відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні. Рани відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно з пунктами 2.3.2 та 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від17 січня 1995 року тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк указаний в постанові і могли виникнути внаслідок травми в салоні автомобіля під час ДТП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка переднього сидіння автомобіля «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримала згідно з висновком експерта №238/д від 29.03.2021, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи наступні тілесні ушкодження: перелом лівої малої гомілкової кістки; струс головного мозку; рани на верхній повіці лівого ока; садна на обличчі. Перелом відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні. Всі інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно з пунктами 2.3.2 та 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17 січня 1995 року тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Описані ушкодження заподіяні тупими предметами могли виникнути внаслідок травми в салоні автомобіля під час ДТП в строк указаний в постанові.

Порушення водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що він з 2004 року працюєв ТОВ «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління». 12.02.2021 близько 18 годині 45 хвилин він керував автомобілем «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та рухався зі Ставищанського району, де розчищав сніг по 117 км автодороги «Київ-Одеса». Попереду нього рухався його колега на автомобілі КРАЗ, вони поверталися в м. Біла Церква з роботи. В той вечір була хуртовина та гололід. На його автомобілі була зимова резина. Рухався зі швидкістю 45-50 км/год, вага автомобіля 14-15 тонн. Хоча в його напрямку було дві смуги для руху в одному напрямку, проте була наїжджена одна, по якій він рухався. В напрямку зустрічного руху було також дві смуги для руху. Його смугу для руху та смугу зустрічного руху розділяла смуга в три метри, відбійника між ними не було. Його автомобіль почало заносити в напрямку зустрічного руху, розвертаючи проти часової стрілки і через розділову полосу занесло на першу смугу напрямку зустрічного руху. Він скинув газ, крутив кермом вправо, намагаючись уникнути зіткнення. Але уникнути зіткнення не вдалося і на смузі зустрічного для нього напрямку руху відбулося зіткнення із автомобілем «TOYOTA AVALON» під керуванням ОСОБА_7 . Удар прийшовся в передню частину автомобіля «TOYOTA AVALON», а саме в капот, бампер, двигун. Після цього він відразу заглянув в салон автомобіля. На передньому сидінні сиділи дві жінки Філь і ОСОБА_10 . Він зрозумів, що від удару потерпіла ОСОБА_11 перелетіла із заднього сидіння на переднє пасажирське. Швидку допомогу викликав, скоріше за все, його напарник. Він ( ОСОБА_4 ) переконався, що всі пасажири автомобіля «TOYOTA AVALON» були в свідомості. Після цього він взяв ліхтаря і пішов світити іншим автомобілям, щоб уникнути подальшого зіткнення. Пам`ятає, що потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_10 забрала швидка допомога. Автомобіль «TOYOTA AVALON» забрав евакуатор. Зазначив, що дуже розкаюється у скоєному, це все сталося не навмисно. Зазначив, що крім професії водія іншої спеціальності не має, в нього на утриманні дружина і старенька мати в зв`язку з чим просив суд призначити йому покарання без позбавлення прав керування.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник потеріпілої ОСОБА_6 зазначив, що потерпіла просить визначити покарання на розсуд суду та не напролягає на суворому покаранні для обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, про що в матеріалах обвинувального акту в кримінальному провадженні міститься копія свідоцтва про смерть (а.с. 36)

Допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали справи, суд вважає доказаною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав за згодою учасників судового провадження недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу винного, оскільки ці докази ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

При обранні міри покарання суд бере до уваги пом`якшуючі обставини відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди.

Обтяжуючих обставин по справі відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його характеристику. Обставинами, які характеризують особу обвинуваченого є те, що ОСОБА_4 раніше не судимий. Має на утриманні матір, 1949 року народження та дружину-пенсіонера. Відповідно до довідки КП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» від 24.03.2021 року за № 429 ОСОБА_4 медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, наявність обставин, які б пом`якшували покарання та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, думку представника потерпілої щодо покарання обвинуваченому, вважає, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим є міра покарання, передбачена санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі і у відповідності до ст. 75 КК України суд вважає за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком, зобов`язавши відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд зазначає, що призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання, на переконання суду буде явно не справедливим через м`якість, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та їх наслідки.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 раніше не судимий та вчинив не неумисний злочин.

Щодо додаткового покарання. суд звертає увагу на наступне.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає право суду залежно від обставин, що мають значення, як призначити, так і не призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Судом встановлено, що єдиним джерелом доходу ОСОБА_4 є робота, яка пов`язана з керуванням автомобілем, оскільки відповідно до наказу № 58к директора ТОВ «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» ОСОБА_12 , останній працює водієм автотранспортного засобу МАЗ 1-го класу дільниці механізації з 01.08.2014 року по теперішній час. Крім того, суд звертає увагу, що на утриманні ОСОБА_4 є мати та дружина-пенсіонер. Дані обставини, у їх сукупності, виключають можливість застосування до обвинуваченого додаткового покарання.

Вирішуючи питання щодо додаткового покарання, суд згідно зі ст. 65 КК України, з урахуванням обставин, що мають значення, а саме характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин вчинення кримінального правопорушення, вважає за необхідне не призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_9 до суду подано цивільний позов, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на її користь майнову шкоду в розмірі 16336 грн 81 коп, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» на її користь моральну шкоду в розмірі 150000 грн та стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» на її користь 15000 грн витрат на правову допомогу.

Представником потерпілої ОСОБА_6 позовні вимоги потерпілої в частині стягнення витрат на правову допомогу було уточнено представник потерпілої просить стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 15000 грн витрат на правову допомогу.

Приватним товариством «Страхова компанія «ЕТАЛОН» до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскільки рішенням суду вину ОСОБА_4 не встановлено, то факт виникнення цивільно-правових відносин відсутній. Крім того, позивачем не підтверджено документально витрати на лікування. Також товариству не надано договору про надання правничої допомоги.

В судовому засіданні представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про стягнення майнової шкоди в розмірі 16336 грн 81 коп та витрат на правову допомогу.

В свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» до суду подано заперечення на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заперечень зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» сплачено потерпілій ОСОБА_9 28000 грн моральної шкоди. Заявлена потерпілою сума моральної шкоди є надто завищеною. Крім того, в запереченні зазначено, що потерпілою не підтверджено документально процесуальні витрати на правничу допомогу. А тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління».

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтями 23 та 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4 12.02.2021 року близько 18 год. 45 керуючи технічно-справним автомобілем «МАЗ 551605» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по 117 км автодороги «Київ-Одеса», від м. Одеса у напрямку до м. Київ, поблизу розташування с. Гостра Могила Білоцерківського району Київської здійснив зіткнення із автомобілем «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався прямолінійно у зустрічному напрямку, до м. Одеса, та мав перевагу в русі. Причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та заподіянням матеріальної і моральної шкоди потерпілою ОСОБА_9 підтверджено матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Також відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Таким чином, обов`язок по відшкодуванню майнової та моральної шкоди у кримінальному провадженні підлягає покладенню на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У частині 1 та 2 статті 14 ЦК передбачено, що цивільні обов`язки виконуються в межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на її користь майнову шкоду в розмірі 16336 грн 81 коп, оскільки відповідно до полісу № АР/4729160 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 260 тис. грн.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд враховує документально підтверджені витрати потерпілої ОСОБА_9 на лікування та придбання медикаментів (а.с. 43-60), та, беручи до уваги ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», робить висновок, що матеріальна шкода в розмірі 16336 грн 81 коп підлягає стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь потерпілої ОСОБА_9 .

Щодо позовної вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» на користь потерпілої ОСОБА_9 моральної шкоди в ромірі 150000 грн, суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню в розмірі 50000 грн, виходячи з наступного. Суд враховує часткове відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» потерпілій ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 28000 грн, що підтвердила в суді потерпіла.

Судом об`єктивно встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення зазнала моральних переживань, які були викликані тим, що після ДТП вона тривалий час лікувалася, внаслідок чого змінився звичайний ритм життя, вона відчуває роздратування та переживає часті депресії. Після травми в неї почали боліти кістки ноги та голова, бувають запаморочення, внаслідок яких вона стала невпевнена в собі. Важко переносить будь-які фізичні навантаження. Через постійний біль ОСОБА_9 вимушена завдавати клопоту своїм рідним.

Суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» на користь ОСОБА_9 моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 50000 грн, оскільки дана сума є достатньою та співрозмірною із понесеними потерпілою моральними стражданнями.

Щодо стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката ОСОБА_13 , суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, робить такий висновок.

Згідно зі ст. ст. 26 та 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з Цивільним процесуальним кодексом України законом не обмежено розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 118 КПК України - процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 07.06.2021 року, укладеного між Адвокатським бюро «Віталія Бойчука» в особі керуючого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , останній як адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу в даному кримінальному провадженні в якості представника потерпілого (а.с. 64). Відповідно до рахунку-фактури від 23.11.2021 року, вартість виконаних адвокатом робіт за надання правової допомоги становить 15000 грн.

За таких обставин, суд, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінального провадження, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 15000 грн витрат на правову допомогу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, суд вважає за доцільне стягнути витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» в розмірі 9000 грн, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» в розмірі 3000 грн та з ОСОБА_4 у розмірі 3000 грн.

Речовий доказ: автомобіль «МАЗ 551605» д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» по приналежності.

Речовий доказ: автомобілем «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити за ОСОБА_14 ¬¬¬ по приналежності.

Також суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_4 за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-21/8774-ІТ від 01.03.2021 року 1307 гривні 60 копійок; за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-21/8775-ІТ від 01.03.2021 року 1307 гривні 60 відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Запобіжний захід ОСОБА_15 не обирався та підстав для його застосування суд не вбачає.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 16336 грн 81 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_16 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» на користь ОСОБА_9 9000 грн витрат на правову допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», на користь ОСОБА_9 3000 грн витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 3000 грн витрат на правову допомогу.

Речовий доказ: автомобіль «МАЗ 551605» д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківське шляхово-експлуатаційне управління» по приналежності.

Речовий доказ: автомобілем «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити за ОСОБА_14 ¬¬¬ по приналежності.

Стягнути із ОСОБА_4 за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-21/8774-ІТ від 01.03.2021 року 1307 гривні 60 копійок; за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-21/8775-ІТ від 01.03.2021 року 1307 гривні 60 відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та направити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1