Провадження № 1-кс/760/9819/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , за участю:

помічника судді (який виконує обов`язки секретаря судового засідання

ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 (ордер від 29.10.2021),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , яка дії в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 від 05.06.2019 про оголошення розшуку підозрюваного та постанову про зупинення досудового розслідування від 05.06.2019 у кримінальному провадженні № 0001452 від 19.12.2012 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

01.11.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла зазначена скарга, в якій скаржник просить:

- скасувати постанову слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 05.06.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001452 від 19.12.2012;

- постанову слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 05.06.2019 про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розшук скасувати.

Скарга обґрунтована, зокрема, наступним:

«У провадженні Солом`янського СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001452 від 19.12.2012 за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
В період із 2007 до 2021 року у даному кримінальному провадженні слідчими було постановлено такі процесуальні документи:
-постанова про зупинення досудового розслідування від 30.03.2007;
-постанова про зупинення досудового розслідування від 28.08.2009;
-постанова про відновлення досудового розслідування від 12.01.2010;
-постанова про зупинення досудового розслідування від 01.02.2010;
-постанова про відновлення досудового розслідування від 19.12.2012;
-постанова про зупинення досудового розслідування від 12.01.2013;
-постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 04.11.2015;
-постанова про зупинення досудового розслідування від 04.11.2015;
-постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 03.11.2016;
-постанова про зупинення досудового розслідування від 05.06.2019;
-постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 05.06.2019.
Щодо набуття статусу підозрюваного
В рамках даного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 було складено повідомлення про підозру від 12.01.2013 року. Дане повідомлення про підозру складене старшим слідчим СВ Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 та погоджено із прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Проте ніяких доказів щодо вручення чи надсилання даного повідомлення про підозру ОСОБА_4 в матеріалах кримінального провадження немає.
Натомість, 05.02.2015 ОСОБА_4 був допитаний в якості свідка, про що свідчить Протокол допиту свідка.
Відповідно до КПК України, є чітке розмежування правового статусу свідка та підозрюваного. Права та обов`язки кожного із них регламентовані різними нормами КПК України, а саме відповідно до статті 66 свідок має право відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри.
Тобто, особа не може бути одночасно допитана в якості свідка та мати статус підозрюваного в одному і тому ж кримінальному провадженні. Дані факти вказують на те, що уповноваженим особам було відомо, що повідомлення про підозру вручене не було та їхня діяльність є незаконною та такою, що перешкоджає здійсненню прав ОСОБА_4 .
Щодо оголошення розшуку ОСОБА_4 .
05.06.2019 року слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 виніс Постанову про оголошення розшуку підозрюваного.
Для оголошення в розшук підозрюваного необхідні бути дотримані всі вимоги Кримінального кодексу України, а саме ч. 1 ст. 181 КПК України, яка передбачає, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.
05.02.2015 ОСОБА_4 з`явився до ДІМ Шевченківського РВ УМ.ВС України в Чернівецькій обласної міліції, де був допитаний у якості свідка. Уповноваженими особами було роз`яснено порядок допиту та його права та обов`язки, передбачені ст. 66 КПК України.
05.01.2016 ОСОБА_4 з`явився у ВП Чернівецького відділу ГУНП в Чернігівській області та надав пояснення. В даному поясненні ОСОБА_4 зазначив:
- два номери телефону - НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ;
- офіційне місце працевлаштування - БЛАГОДІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ "ЧЕРНІВЕЦЬКЕ БЛАГОДІЙНЕ ТОВАРИСТВО БЛАГОДІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "ВСЕУКРАЇНСЬКА МЕРЕЖА ЛЮДЕЙ, ЯКІ ЖИВУТЬ З ВІЛ/СНІД"";
- місце, де особа періодично проходить лікування - ОКУ "ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР З ПРОФІЛАКТИКИ ТА БОРОТЬБИ ЗІ СНІДОМ, що знаходився за адресою: 58005. Чернівецька обл., місто Чернівці, Шевченківський район, вул. Мусоргського, будинок 2.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, можна вважати, що слідчими не було надіслано жодних запитів про надання інформації щодо знаходження ОСОБА_4 на обліку БО "Чернівецьке Благодійне Товариство БО "Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД"" чи на обліку ОКУ "Чернівецький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом".
Тобто, ОСОБА_4 добровільно з`явився до ВП Чернівецького відділу ГУНП в Чернігівській області із наданням даних пояснень, зазначив такі персональні дані як номери телефону, що може свідчити про сприяння досудовому розслідуванню, а ніяк не про переховування чи перешкоджання ходу досудового розслідування.
Отже, є підстави вважати, що слідчими СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було винесено Постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 розслідування необґрунтовано, оскільки ОСОБА_4 з`являвся за викликом та надавав пояснення щодо свого місцезнаходження, місця роботи, контактні номери телефонів.
Згідно з ч. 2 ст. 281 КПК України, до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.
Проте слідчими не було здійснено будь-яких слідчих (розшукових) дій в період із 2019 по 2021 рік, включно, що можна вважати порушенням даної норми.
Більш того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які повістки про виклик на допит та повістки про виклик для вручення повідомлення про підозру за період із 2013 по 22.10.2021.
Щодо незаконності винесення постанови про зупинення досудового розслідування
05.06.2019 року слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 виніс Постанову про зупинення досудового розслідування від 05.06.2019.
Про безпідставність та формальність даної постанови свідчить її ідентичність із Постановою оголошення розшуку підозрюваного, складеною заступником начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві майором поліції ОСОБА_8 від 03.11.2016.
Відповідно до ч.4 ст. 280 КПК України, досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які, мають право її оскаржити слідчому судді.
У постанові про зупинення досудового розслідування від 05.06.2019. слідчий описує обставини вчиненого, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК У країни та вказує, що внаслідок того, що всі необхідні та можливі, слідчі дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 здійснені, він вбачає за необхідне оголосити особу в розшук.
Уповноваженими особами Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції, у м. Києві не було наведено слідчих розшуковик дій, що були проведені, щоб встановити місцезнаходження ОСОБА_4 , а також ігнорувались відомості, надані ОСОБА_4 під час допиту. 05.02.2015 та під час надання пояснень 05.01.2016.
Обов`язковою умовою законності постанови про зупинення досудового розслідування, відповідно до ч.4 ст. 280 КПК України є погодження слідчим даної Постанови із прокурором. Проте Постанова слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління. Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 05.06.2019 року не погоджена із прокурором.
Щодо правового регулювання
П. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк, або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Стаття 281 КПК України вказує, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам.
Ч. 2 ст. 282 КПК України вказує, що зупинене досудове розслідування також відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови: мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Тобто, неналежне обгрунтування та відсутність мотивування необхідності винесення Постанови про зупинення досудового розслідування від 05.06.2019 також може слугувати приводом для скасування цієї Постанови судом.
Відповідно до положень ч. 2 ст. ч. 280 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо підозрюваного оголошено в розшук.
Частиною 1 статті 281 КПК України передбачена можливість оголошення розшуку підозрюваного, у разі, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.
Проте до матеріалів справи не додано ніяких доказів відправки повідомлення про підозру.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
Відповідно до 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Отже, для оголошення особи у розшук за ст. 281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного, відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України, здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних, причин на такі виклики.
Щодо строків подання даної скарги
Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
На підставі договору про падання правової (правничої) допомоги від 22.06.2021 ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_3 22.10.2021 ознайомилась із матеріалами кримінального провадження № 0001452 від 19.12.2012. (Доказом такого ознайомлення може бути скріншот фотографії де зазначено дату, коли було зроблено дане фото.)»

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 01.11.2021 для розгляду відповідної скарги визначено слідчу суддю ОСОБА_1 . Матеріали скарги фактично передані судді по реєстру 02.11.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.11.2021 скарга була призначена до розгляду у судовому засіданні на 04.11.2021. Про дату, час та місце розгляду скарги учасників провадження повідомлено шляхом направлення повідомлень на електронну пошту.

У зв`язку з неявкою у судове засідання, призначене на 04.11.2021 слідчого, розгляд справи відкладався на 11.11.2021. Про дату судового засідання слідчий орган повідомлялось в т.ч. повісткою суду, яка була ним отримана 05.11.2021.

Слідчим відділом явку представника у судове засідання 11.11.2021 не забезпечено, незважаючи на належне повідомлення про дату та час його проведення. Про причини неявки та правову позицію щодо скарги, суд не повідомлено.

Відповідно до ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Разом з тим, у відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону, враховуючи принцип диспозитивності, положення ст. 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя визначив за можливе провести розгляд скарги за відсутності особи, бездіяльність якої оскаржується.

У судове засідання з`явився представник скаржника, який доводи та вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 2 КПК встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно ст. ст. 7, 8 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відносяться, зокрема: верховенство права; законність; забезпечення права на захист та оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності тощо.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1, 4, 5, 6 статті 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження, зокрема, слідчий, прокурор, зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК предметом оскарження під час досудового розслідування є рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування. Відповідну скаргу може бути подано потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Враховуючи, що про оскаржувані постанови адвокат дізналась 22.10.2021 коли ознайомилась із матеріалами кримінального провадження № 0001452 від 19.12.2012, яке (з її слів) не містить доказів їх направлення її підзахисному (скаржнику), слідчий суддя вважає, що строк подання скарги не порушений.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Підстави, порядок та умови зупинення досудового розслідування встановлені главою 23 КПК. Дотримання зазначених підстав слідчим, прокурором при прийнятті процесуального рішення про зупинення досудового розслідування є предметом перевірки, яка здійснюється слідчим суддею під час розгляду даної справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо, зокрема, підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; оголошено в розшук підозрюваного; слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом ст.ст. 84, 85 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом як найшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Згідно з ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Відповідно до ст. 137 КПК України у повістці про виклик повинно бути зазначено: прізвище та посада слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснює виклик; найменування та адреса суду або іншої установи, до якої здійснюється виклик, номер телефону чи інших засобів зв`язку; ім`я (найменування) особи, яка викликається, та її адреса; найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється виклик; процесуальний статус, в якому перебуває викликана особа; час, день, місяць, рік і місце прибуття викликаної особи; процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа; наслідки неприбуття особи за викликом із зазначенням тексту відповідних положень закону, в тому числі можливість застосування приводу, та здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Пунктом 7 частини 1 статті 138 КПК України передбачено, що несвоєчасне одержання (власне, й неодержання) повістки про виклик віднесене до поважної причини неприбуття особи на виклик.

Як роз`яснено у п. 2 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, однією з підстав зупинення досудового розслідування, вичерпний перелік яких регламентований ст. 280 КПК, є те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме. Зупинення досудового розслідування з цієї підстави передбачає існування формальних підтверджень наведених обставин і обґрунтовану констатацію відповідних фактів посадовими особами органів досудового розслідування. Зокрема, встановленню факту переховування особи має передувати вчинення сукупності дій, спрямованих на визначення його місцезнаходження. Недотримання наведених вимог є підставою для скасування слідчими суддями процесуальних рішень про зупинення досудового розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 139 КПК України якщо підозрюваний, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру мінімальної заробітної плати - у випадку неприбуття на виклик слідчого, до нього може бути застосовано привід.

Згідно з ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими п. 2 ч. 1 цієї статті.

Отже, за будь-яких сам по собі факт неприбуття особи на виклик до слідчого не може бути підставою для висновку про переховування її від слідства та оголошення розшуку.

Разом з тим, наявними матеріалами, в т.ч. змістом оскаржуваних постанов слідчого взагалі не підтверджено ні факту вчинення дій, спрямованих на визначення місцезнаходження ОСОБА_4 , ні фактів його виклику до слідчого (в т.ч. таких, на які він буду чи повідомленим не з`явився).

Натомість як вбачається з пояснень та доказів, наданих стороною захисту, ОСОБА_4 має постійне місце роботи та проживання, номери телефонів, які ним самим повідомлялись правоохоронним органам, та які наявні в матеріалах кримінального провадження.

На підтвердження зворотного слідчим будь-яких пояснень та доказів не надано, доводи сторони захисту не спростовано.

Враховуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що органами досудового слідства формально виконувались вимоги КПК України при винесенні постанови про оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування, оскільки не здобуто жодного доказу чи інших фактичних даних, які підтверджували б наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, тобто переховування від органів слідства та суду з метою ухилення, що випливає з такого.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора. Відповідно до вимог ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого шляхом вручення повістки про виклик тощо. Разом з тим цією ж статтею регламентується і порядок вручення повістки в разі тимчасової відсутності особи.

Однак, досудовим слідством перед винесенням постанови не вжито заходів, передбачених КПК України, щодо виклику підозрюваного на вимогу слідчого. Тобто підозрюваний, не маючи даних про наявність таких вимог, не міг виконати такі вимоги слідчого, проте оголошений в розшук.

Постанова не містить жодного посилання на інші належні та допустимі докази, які об`єктивно посвідчували б наявність невиконання ОСОБА_4 обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, за відсутності офіційного виклику та його вручення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що всупереч ч. 4 ст. 280 КПК України оскаржена постанова про зупинення досудового розслідування підписано слідчим одноособово, тобто не містить погодження прокурора.

Наведене свідчить, що оскаржувані постанови винесені за відсутності належних правових підстав, а отже підлягають скасуванню.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Зупинене досудове розслідування відповідно ч. 2 ст. 282 КПК України відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 28, 40, 220, 303, 307, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка дії в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Постанови слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 від 05.06.2019 про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001452 від 19.12.2012 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1