КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3795/2021
Категорія ст. 467 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Таке рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що повідомлені ОСОБА_7 обставини, які полягають у тому, що директор ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді керівника дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна», спочатку вчинив фальшування доказів обвинувачення з метою позбутися у кримінальний спосіб науково обізнаного конкурента у співпраці з компанією «Рапала», а потім намагався ухилитися від кримінальної відповідальності за фальшування доказів обвинувачення шляхом незаконної перереєстрації (ліквідації) дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна» не підтверджені належними засобами доказування, а тому не є нововиявленими у розумінні ч. 2 ст. 459 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року як незаконну, необґрунтовану та невмотивовану; за результатами судового розгляду нововиявлених обставин, які встановлюють відсутність події кримінального правопорушення, скасувати обвинувальний вирок Дніпровського районного суду м. Києва, ухвалити виправдувальний вирок, кримінальне провадження №0007161 від 11 червня 2014 року закрити; не направляти справу на новий розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва через системні зловживання місцевих суддів.

За позицією ОСОБА_7 висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки суд першої інстанції: навмисно створив ілюзію судового розгляду, повторюючи в ухвалі сфальшовані директором ОСОБА_8 та іншими особами «докази», на підставі яких було ухвалено незаконне судове рішення від 06 березня 2015 року; незаконно поєднав вимоги підтвердження нововиявлених обставин з вироками суду у кримінальних провадженнях попри те, що згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 459 КПК України вироки потрібні для встановлення виключних обставин, зокрема встановлення вини судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; безпідставно не врахував, що в даному випадку факт незаконної перереєстрації дочірніх підприємств, вчинений директором ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за фальшування доказів обвинувачення, засвідчений відкриттям кримінального провадження №0001736 від 10 червня 2021 року за ч. 2 ст. 190 КК України, ухвалами судів першої та апеляційної інстанції у справі №755/5969/21, не був відомий суду і йому ( ОСОБА_7 ) на час ухвалення судового рішення від 06 березня 2015 року, отже повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 459 КПК України щодо визначення нововиявлених обставин та підтверджується відповідними доказами.

Крім того, ОСОБА_7 посилається на те, що суддя ОСОБА_1 не мала права брати участь у розгляді поданої ним заяви згідно з п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки неодноразово приймала незаконні судові рішення по цій справі, які скасовувалися судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора щодо апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами регламентовано главою 34 КПК України, у якій наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до положень ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Крім того, згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.

Засуджений ОСОБА_7 , вказуючи на наявність нововиявлених обставин, подав 19 липня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва заяву, в якій ставив питання про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року за нововиявленими обставинами, скасування цього вироку та ухвалення виправдувального вироку через відсутність події кримінального правопорушення, також просив закрити кримінального провадження №0007161 від 11 червня 2014 року.

На обґрунтування поданої заяви засуджений зазначив, що обвинувальний вирок щодо нього постановлений на підставі підроблених внаслідок фальшування директором ОСОБА_8 під час перебування на посаді керівника дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна» доказів обвинувачення з метою позбутися у кримінальний спосіб науково обізнаного конкурента у співпраці із компанією «Рапала» та намагань ОСОБА_8 в подальшому ухилитися від кримінальної відповідальності шляхом незаконної перереєстрації (ліквідації) дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна», що підтверджується відкриттям кримінальних проваджень №0001736 від 10 червня 2021 року за ч. 2 ст. 182, ст.ст. 189, 206, 383 КК України та №0000228 від 05 грудня 2017 року за ч. 4 ст. 190 КК України стосовно директора ОСОБА_8 та інших осіб, даними поданого до суду позову про визнання правочину із перереєстрації вказаного дочірнього підприємства недійсним.

В ході перевірки обставин, на які у своїй заяві вказував засуджений, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 459, 466, 467 КПК України, ретельно перевірив усі доводи заяви, співставив їх з тими доказами, які суд у вироку поклав в основу своїх висновків, не визнав їх нововиявленими у розумінні ст. 459 КПК України та з наведенням докладних мотивів дійшов висновку, що зазначені в заяві обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

Колегія суддів, погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, перш за все вважає за необхідне зазначити, що відповідно до процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування, про що вірно вказав у судовому рішенні і суд першої інстанції.

Згідно з висновком Верховного Суду в постанові від 21.01.2020 (провадження № 51-3062 км 19) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами, зокрема, визнається штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання потерпілого, свідка, на яких ґрунтується вирок. Належним засобом доказування цих обставин як нововиявлених, зважаючи на встановлення кримінальної відповідальності за зазначені діяння, слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Проте належного підтвердження доводів ОСОБА_7 щодо штучного створення або підроблення доказів засуджений суду не надав. Результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами матеріали справи не містять, а сама по собі та обставина, що з приводу «фальшування» доказів здійснюється досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0001736, №0000228, не є достатнім доказом того, що у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 суд поклав в основу своїх висновків підроблені або штучно створені докази, а відтак і підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами. Крім того, не надав суду ОСОБА_7 і належних доказів, які б доводили, що перереєстрація дочірніх підприємств, на які він посилається, відбулася з порушенням вимог законодавства України та/або з метою уникнення кримінальної відповідальності конкретною особою або групою осіб за вчинені кримінально-карані діяння, що в свою чергу має істотне значення для висновків суду у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 .

За вказаних обставин, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що посилання, зазначені в заяві засудженого, в силу положень, визначених у главі 34 КПК України, не є нововиявленими обставинами та не вказують про необхідність перегляду судового рішення. При цьому доводи апеляційної скарги також жодним чином не свідчать про наявність обставин, установлених ч. 2 ст. 459 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в провадженні за нововиявленими обставинами колегією суддів не встановлено.

Обставин, які б відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КПК України виключали участь судді ОСОБА_1 в розгляді заяви, колегія суддів не вбачає. У цьому судовому провадженні ОСОБА_7 заяву про відвід судді не подавав, а незгода з прийнятими раніше Дніпровським районним судом м. Києва рішеннями за його заявами про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, як і повідомлення в заяві щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000165 від 06 липня 2021 року за ч. 2 ст. 372 КК України не є достатніми підставами для самовідводу судді.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року за нововиявленими обставинами без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4