Справа №635/7796/21
Провадження №1-кп/635/1093/2021
У Х В А Л А
11 листопада 2021 року смт.Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю - прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000767 від 09.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, а також заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що, враховуючи тяжкість злочину, обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, існують ризики передбачені пунктами 1,3, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, і інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо клопотання прокурора, просила відмовити в його задоволенні, оскільки ризики не підтверджено, інкримінований злочин є нетяжким, матеріальні збитки відсутні, обвинувачений має сім`ю та міцні соціальні зв`язки, повністю визнає провину, тому відсутні ризики впливу на потерпілу та свідків, просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд вважає, що обвинувальний акт підсудний Харківському районному суду Харківської області, складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, судом не встановлено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.

Вислухавши думку учасників судового процесу при вирішенні клопотання прокурора, суд виходить з наступного.

У відповідності до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів, а також вчинив інкримінований злочин під час іспитового строку, що свідчить про можливість останнього переховуватись від суду.
Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КК України, існує.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини,право на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінують обвинуваченому, враховуючи, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про стійку антисоціальну поведінку останнього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи, що свідки та потерпілі у даному кримінальному провадженні не допитані, а обвинувачений обізнаний про їх місце мешкання, суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, існують та виправдовують тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги, передбачені ч. 3 ст. 183 КПК України, де вказано, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
З урахуванням вимог, встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, який є нетяжким злочином, слід визначити у розмірі, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму у розмірі 45400 гривень, що буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000767 від 09.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, у відкритому судовому засіданні на 15 листопада 2021 року на 16 годину 15 хвилин суддею одноособово.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 09 січня 2022 року включно.
Визначити суму застави у розмірі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста ) гривень 00 коп., яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
На ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1