Справа № 727/7355/21
Провадження № 1-кп/727/385/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження № 0001640 від 20.06.2021 року відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Світловодськ, Кіровоградської області, без місця реєстрації, фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою спеціальною освітою, не працюючої, заміжньої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачена ОСОБА_5 20.06.2021р близько 15:10 години, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужого майна із погрозою застосування насильства, умисно, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання їх негативних наслідків, перебуваючи за адресою м. Чернівці, вул. Ентузіастів 2-Г, в приміщенні ТОВ «Споживчий центр», під приводом погрози уявним пістолетом, який вона нібито тримала в своєму рюкзаку, висловила потерпілій ОСОБА_6 погрозу застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, пред`явив вимогу передати їй усі наявні грошові кошти. ОСОБА_6 , побоюючись за своє життя, сприймаючи погрозу реально, відчинила ключем сейф та передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 13028 гривень, після чого, з місця вчинення злочину пішла, розпорядившись грошима на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «Споживчий центр» матеріальних збитків на загальну суму 13 028 гривень.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочину визнала повністю та надала покази про те, що станом на червень 2021 року її покинув чоловік і вона шукала роботу. 20 числа 2021р. вона зайшла до Споживчого центру по вул.. Ентузіастів в м. Чернівцях, з метою взяти кредит та після того, як їй було відмовлено, оцінивши обстановку в приміщенні, що в залі окрім неї і потерпілої нікого не було, за виниклим у неї умислом, вона, імітуючи що має пістолет в сумці, рюкзаку і тримаючи там руку, наказала дівчині, як згодом дізналася це була ОСОБА_6 , віддати їй усі наявні в сейфі кошти. Побачивши, що потерпіла злякалася, вона постійно тримаючи руку в сумці, пішла за останньої в район знаходження сейфу, звідки ОСОБА_6 їй віддала 13 тисяч гривен, які вона поклала до сумки і вийшла з центру і пішла в іншу сторону та згодом кошти витратила на власні потреби, розрахувалася з боргом по оплаті найму квартири.

Пояснила, що потерпіла реально сприйняла її висловлювання про пістолет і застосування його та погрози, оскільки безперешкодно віддала їй кошти. В скоєному щиро розкаялася, просила її суворо не карати. Цивільний позов за заявленими вимогами визнала.

Судом встановлено, що покази обвинуваченої ОСОБА_5 надані в засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів у правильності розуміння останньою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд, з врахуванням позиції прокурора, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу, не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої та тих, документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів.

Вимоги ч. 3 ст. 349, ч. 1 ст. 337 КПК України обвинуваченій ОСОБА_5 в засіданні було роз`яснено.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 , та представник потерпілої сторони ТОВ «Споживчий центр» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце судового розгляду справи, суду відповідно останніми надано письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник потерпілої сторони ТОВ «Споживчий центр» ОСОБА_7 в поданій до суду заяві підтримав цивільний позові і просив його задовольнити.

У відповідності до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку прокурора та думку обвинуваченої в ії інтересах захисника, дійшов висновку, що судовий розгляд кримінального провадження можливо провести без участі потерпілої ОСОБА_6 , та представника потерпілої сторони ТОВ «Споживчий центр» ОСОБА_7 .

За результатами судового розгляду, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 , з врахуванням з`ясованих в засіданні обставин знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та дії ОСОБА_5 вірно кваліфікує за ч.1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ст. 187 КК України важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу розбою характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Стороною захисту кваліфікація дій ОСОБА_5 не оспорюється та на підставі з`ясованих в засіданні обставин і доказів за матеріалами кримінального провадження, підтверджено зщо ОСОБА_5 20.06. 2021 року в приміщення ТоЗВ Споживчий центр по вул.. Ентуазістів в м. Чернівці діяла з умислом направленим на заволодіння чужим майном.
За правилами ст. 187 КК України розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так в рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини звернуто увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже, оцінюючи в сукупності з`ясовані обставини, докази винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням доведена саме «поза розумним сумнівом», оскільки докази винуватості є очевидними, беззаперечними.
За нормами ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів (ч.2 ст. 50 КК України).

Суд, враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 згідно якого…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Викладене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02 жовтня 2018 року по справі № 752/8309/16-к.

Суд, також враховує, що у правових позиціях (постанова від 10.07.2018р.; від 09.10. 2018 року (справа № 148/1211/15-к; справа № 756/4830/17-к), Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинений злочин відноситься до категорії тяжких та особу обвинуваченої (а.с.к.п.р 113 127), зокрема те, що раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не притягувалася, на обліках в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері та Чернівецькій обласній психіатричній лікарні не перебуває. За даними довідки голови ОСББ Івасюка 6А ОСОБА_5 зареєстрованого місця проживання і зокрема в квартирі АДРЕСА_2 немає. Згідно висновку судової психіатричної експертизи 433 від 20.07.2021 року, ОСОБА_5 ознак будь якого психічного захворювання не виявляє, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Щире каяття обвинуваченої у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини, суд вважає обставинами які пом`якшують покарання ОСОБА_5 . Обставин які б обтяжували її покарання, судом не встановлено.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 своєї постанови №7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України), може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідку, а також обраної ним лінії захисту, вважає, що виправлення обвинуваченого, є не можливе без його ізоляції від суспільства та приходить до висновку про призначення покарання обвинуваченій у виді мінімального покарання у виді позбавлення волі,

Суд враховує, що саме таке покарання буде відповідати приписам закону, зазначеним, зокрема у ст. 65 КК України, та вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідатиме вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, справедливим та таким, що не суперечить ст. 65 КК України; узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та принципами співмірності й індивідуалізації, відповідає основній його меті як заходу примусу (ст. 50 КК України).

За нормами ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

22.06.2021 року ОСОБА_5 була затримана, в порядку ст.208 КПК України, утримується під вартою в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор; термін дії застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було продовжено до 05.02.2022р.

Ураховуючи призначену міру покарання, запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 слід залишити попередньо застосований до вступу вироку в законну силу - тримання під вартою.

Речові докази в рамках кримінального провадження за № 0001640 від 20.06.2021 року, підлягають вирішенню в порядку вимог ст.. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили

Зокрема, визнані слідчим в якості речових доказів диски з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження; вилучені в ОСОБА_5 речі повернути останній, а вилучені грошові кошти 7 купюр з яких одна купюра номіналом 500 грн., 6 купюр номіналом по 100 грн. кожна, а всього на загальну суму 1100 грн. звернути в рахунок погашення майнової шкоди за цивільним позовом ТоЗВ «Споживчий центр» (, юридична адреса: м. Київ, вул.. Саксаганського, 133-А).

До суду, разом з обвинувальним актом було скеровано цивільний позов ТоЗВ «Споживчий центр», в якому просять стягнути на їх користь з ОСОБА_5 заподіяну злочином майнову шкоду у розмірі 13.028.00 грн.

Суд, вивчивши доводи викладені в позові, дослідивши заяву представника потерпілої сторони, цивільного позивача про розгляд справи у відсутність представника та підтримання позовних вимог в повному обсязі, заслухавши думку прокурора, який підтримав позов та думку обвинуваченого і в його інтересах захисника, суд зважає на наступне.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14. Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ТоЗВ «Споживчий центр» (, юридична адреса: м. Київ, вул.. Саксаганського, 133-А) суму майнової шкоди в розмірі 11.928.00 грн., оскільки суму 1100.00 грн. вилучений в ОСОБА_5 коштів, визнаних речовим доказом звернено в рахунок погашення шкоди за цивільним позовом. Таким чином, заявлені позовні вимоги потерпілою стороною ТоЗВ «Споживчий центр» про стягнення майнової шкоди завданої злочином, підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 369, 371, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити їй за ч. 1 ст. 187 КК України основне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу вироку в законну силу залишити застосований - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 22.06.2021 року, тобто з часу її фактичного затримання.

Речові докази за відповідними постановами слідчого від 23.06.2021р., - диски з відеозаписами залишити при матеріалах кримінального провадження (т.2 ак.с. 37,45,75, 168);

Речові докази за постановою слідчого від 23.06.2021 року (т. 2 а.с. 136) брюки жіночі, з ременем, спортивну куртку чорного кольору, жіночу сумку, рюкзак, кросівки білого кольору (сейф пакет 7221206), здані до камери схову речових доказів (квитанція4178 від 23.06.2021р. (т. 2 а.с. 137) повернути за належністю ОСОБА_5 ;

Речові докази за постановою слідчого віл 23.06. 2021 року ( т.2 а.с. 139) 7 купюр з яких 1 купюра номіналом 500 грн., 6 ть купюр номіналом по 100 грн., на загальну суму 1100 грн.00 коп. - звернути в рахунок погашення майнової шкоди за цивільним позовом ТоЗВ «Споживчий центр» (, юридична адреса: м. Київ, вул.. Саксаганського, 133-А).

Цивільний позов за позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ідентифікаційний код: 37356833, місце знаходження: м. Київ вул.. Саксаганського, 133-А) про відшкодування майнової шкоди завданої злочином задовольнити частковою

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , (паспорт НОМЕР_1 виданий Світловодським МВ УМВС України в Кіровоградській області 08.04.2020 року) на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, юридична адреса вул.. Саксаганського 133-А м. Київ) - 11.928.00 грн. майнової шкоди. В решта частині заявлених вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 ти діб, з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку ч. 3 ст. 349, п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Копія вироку підлягає врученню, в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України прокурору, обвинуваченому.

В порядку, визначеному ч.7 ст. 376 КПК України копію вироку направити не пізніше наступного дня після його ухвалення потерпілим по справі.

Суддя ОСОБА_1