Чортківський районний суд Тернопільської області
Копія
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2022 р. Справа № 608/2143/21

Номер провадження1-кп/608/108/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові клопотання представника потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні №0000192, -
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2021 року в Чортківський районний суд Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000192 від 13.07.2021 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яке керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 . Потерпілими в цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 .
В січні 2022 року представник потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в порядку ст. 128 КПК України, на загальну суму 6 080 000 гривень. Позов мотивований тим, що на момент ДТП водій ОСОБА_7 виконував свої трудові обов`язки як працівник ТзОВ «Логістичний центр Тернополя», що підтверджується наказом №21-к про прийняття на роботу від 06.07.2021 водієм транспортних засобів, виданого керівником ТзОВ «Логічний центр Тернополя» ОСОБА_9 , та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , відповідно до якого автомобіль, яким керував обвинувачений належить ТзОВ «Логістичний центр Тернополя». Оскільки ОСОБА_7 не несе відповідальності за заподіяну шкоду, таку слід покласти на ТзОВ «Логістичний центр Тернополя», яке є володільцем автомобіля «ISUZU NQR71P», р. н. НОМЕР_2 джерела підвищеної небезпеки в силу права власності та шкода заподіяна працівником товариства під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В клопотанні про забезпечення позову, яке надійшло до суду 17 лютого 2022 року, представник потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 від імені цивільних позивачів просить вжити заходи забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні, а саме накласти арешт на майно, яке належить цивільному відповідачу ТзОВ «Логістичний центр Тернополя» в кількості 12 автомобілів згідно наведеного переліку, тимчасово позбавивши права на їх відчуження власниками. Вважає, що накладення арешту на заборону відчуження вище вказаного майна не завдасть його власнику шкоди, оскільки даним арештом не буде позбавлено власника права користуватись ним. Метою даного арешту є забезпечення збереження даного об`єкту та неможливість відчуження до відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, для того, щоб у разі ухилення від виконання рішення по цивільному позові, можна було накласти стягнення на вказаний об`єкт. Накладення арешту в такій формі необхідне для нівелювання ризиків можливої ліквідації юридичної особи, відчуження належного майна юридичній особі.
Дослідивши клопотання про забезпечення позову та подані матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Передбачені законодавством види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду. А таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку,передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. У разі задоволення цивільного позову суд за клопотанням цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: - правову підставу для арешту майна (п. 1); - розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) (п. 4); - розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п. 5); - наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п. 6).
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні №0000192.
На даний час представником цивільних позивачів не надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Подаючи 17 лютого 2022 року клопотання про забезпечення позову, представник потерпілих не надав доказів належності майна саме ТзОВ «Логістичний центр Тернополя», доказів на підтвердження вартості майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, суд вбачає передчасним задовольняти вказане клопотання. Також представником цивільних позивачів в кримінальному провадженні не доведено наявність наміру відповідачів будь-яким чином вчинити дії, з метою уникнення виконання рішення суду. За таких обставин у задоволенні клопотання про забезпечення цивільного позову потрібно відмовити.
Керуючись ст. 128 КПК України, ст.ст. 149, 151 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання, датованого 17 лютого 2022 року, представника потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні №0000192.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
Копія вірна
Ухвала набрала законної сили "18" лютого 2022 року.
Оригінал ухвали знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи №608/2143/21.

Суддя: ОСОБА_1