Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/399/21
Провадження № 1-кп/935/227/21
У Х В А Л А
Іменем України
22 листопада 2021 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000015 від 16.02.2021 стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України, -

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що ризики, визначені ст.177 КПК України, існують і надалі, підстави застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились. Такими підставами прокурор вважає суворість покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.299 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, неодноразове грубе порушення обвинуваченим умов домашнього арешту, а саме неодноразове залишення місця свого проживання, за відсутності найменшої критичності до таких порушень з боку обвинуваченого, високу ймовірність продовження обвинуваченим вчинення подібних кримінальних правопорушень, враховуючи, що вбитих собак останній вживав у їжу, або інших, оскільки постійного доходу обвинувачений не має, міцні соціальні зв`язки відсутні. Крім того, потерпіла та свідки проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим, а тому останній може незаконно впливати на них, адже прокурор припускає, що після виконання судової ветеринарної експертизи виникне питання щодо повторного допиту свідків чи потерпілої. На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та її представник підтримали клопотання прокурора, просили його задовольнити.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 , заперечували проти клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Згідно положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.04.2021 обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.04.2021 обвинуваченому продовжено обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 15.06.2021 включно, із застосуванням електронних засобів контролю із певними обмеженнями.
20.05.2021 ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області стосовно обвинуваченого змінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою до 15.06.2021.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.09.2021 обвинуваченому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.10.2021.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.10.2021 обвинуваченому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.12.2021.
У відповідності до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Конституційним судом України неодноразово вказувалось на те, що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку,які визначені у законі (Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011, Рішення від 23.11.2017 №1-р/2017).
Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
За положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам, як: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності усі обставини, у тому числі і зазначені у ст.178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, має молодий вік та постійне місце проживання, учасники судового провадження (обвинувачений, потерпіла, свідки обвинувачення, спеціаліст) допитані, матеріали кримінального провадження досліджено.

Однак:

-судовий розгляд не закінчений, у кримінальному провадженні призначено судово-ветеринарну експертизу, висновки якої можуть бути підставою для повторного допиту учасників судового провадження;

-обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, міра покарання за який, у разі визнання обвинуваченого винуватим, становить від п`яти до восьми років, що може бути підставою для переховування обвинуваченого від суду;

При цьому суд враховує особу обвинуваченого, якого більшість допитаних свідків, включаючи і представника місцевого самоврядування: сільського голову, характеризують, як агресивну особу, який і в судовому засіданні поводив себе агресивно по відношенню до свідків, а крім того, згідно практики Європейського суд з прав людини (рішення справі «Ілійков проти Болгарії») суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

-існує висока ймовірність продовження обвинуваченим вчинення злочинів, як подібного роду, адже останній і сам не заперечує вживання в їжу вбитих ним же собак, не вбачаючи у цьому нічого злочинного, а також і інших кримінальних правопорушень.

-умови застосованого раніше запобіжного заходу у вигляду домашнього арешту обвинувачений неодноразово грубо і свідомо порушував, залишаючи місце свого проживання у денну пору доби, перебував у різних населених пунктах (м.Коросишів, села Харитонівка та Стрижівка), розводив багаття у ночі у лісі за межами свого домоволодіння, провокував свідків та погрожував їм, з приводу чого були звернення до органу поліції, при цьому найменше критичне ставлення, як до порушення умов домашнього арешту, так і до вчиненого злочину, в обвинуваченого відсутнє;

-обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, отже міцні соціальні зв`язки відсутні.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурором доведено, що жоден з альтернативних запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому обвинуваченому необхідно продовжити обрану міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Достатні стримуючі фактори, у разі застосування до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів, на переконання суду, відсутні.
Відомості щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості подальшого тримання під вартою обвинуваченого суду не надано. Крім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Проте можливістю внести заставу ні обвинувачений, ні його рідні або захисник не скористалися.
Тому, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з часу обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому, його продовження, до вирішення даного клопотання ризики, передбачені ст.177 КПК продовжують існувати, не змінились також і обставини, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу та обстановка, яка давала б суду підстави вважати, що належну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст.176,177,178,183,331 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 20.01.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1