ПОСТАНОВА

25 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 158/1276/13-к
провадження № 51-5428ск21
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року про відмову у прийнятті апеляції

до розгляду,

в с т а н о в и в :
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаного судового рішення

у касаційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, наданих до неї копій судових рішень, а також Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 серпня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_2 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 жовтня 2021 року включно.
27 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Волинського апеляційного суду

із апеляційною скаргою на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 серпня 2021 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 21 вересня 2021 року, подану ним же апеляційну скаргу на вищезазначену постанову судді визнано такою, що не підлягає розгляду.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням від 21 вересня 2021 рокуОСОБА_2 оскаржив його до апеляційного суду.
Волинський апеляційний суд постановою від 22 жовтня 2021 року відмовив обвинуваченому ОСОБА_3 у прийнятті до розгляду поданої ним апеляції на постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 21 вересня 2021 року, якою подану ним же апеляційну скаргу на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 серпня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визнано такою, що не підлягає розгляду.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року в касаційному порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 383 Кримінального процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК 1960 року) в касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).

Таким чином, оскаржуване судове рішення не може бути перевіреним в касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі. Отже, подана касаційна скарга не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Частиною 2 ст. 388 КПК 1960 року передбачено, що справа не витребовується, якщо скарга згідно з положеннями ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
У зв`язку з цим доводи ОСОБА_2 , що стосуються порушень, допущених судом апеляційної інстанції Суд не бере до уваги, оскільки вони не можуть бути предметом касаційного розгляду у цьому провадженні відповідно до положень ст. 383 та ч. 2

ст. 388 КПК 1960 року.
Керуючись статтями 383, 388 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК 2012 року,
п о с т а н о в и в :
Відмовити обвинуваченому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи стосовно нього для перевірки у касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1