Справа № 591/132/22
Провадження № 1-кс/591/506/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000192 від 28.09.2021,-
В С Т А Н О В И В:
Скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою, яку мотивував тим, що за його заявою та на підставі ухвали слідчого судді було внесено відомості до ЄРДР та слідчими четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000192 за ч.2 ст. 365 КК України. Прокурором у вказаному провадженні йому була вручена пам`ятка про його права та обов`язки як потерпілого. Проте, йому стало відомо, що слідчий виніс постанову про відмову у визнанні його потерпілим у вказаному провадженні. Вважає таке рішення незаконним і таким, що порушує його права.
В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали, просили скасувати оскаржувану ними постанову та зобов`язати слідчого виконати вимоги ст.55 КПК України.
Слідчий, рішення якого оскаржується, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надіслав. З огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України відсутність особи, рішення якої оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.
З матеріалів справи №591/132/22, які досліджені під час розгляду даної скарги, вбачається, що 29.09.2021 за заявою ОСОБА_3 та на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми до ЄРДР було внесено відомості №0000192 з попередньою правовою кваліфікацією: ч.2 ст.365 КК України. При цьому, прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР обласної прокуратури ОСОБА_6 заявнику ОСОБА_3 направлено витяг з ЄРДР і зазначено про те, що ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні наділений усіма правами і обов`язками потерпілого згідно ч.2 ст.55, ст.ст.56,57 КПК України. Крім того, зазначений прокурор, як процесуальний керівник у кримінальному провадженні №0000192 надавав слідчому четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Суми)ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, який здійснює досудове розслідування письмові вказівки щодо проведення допиту ОСОБА_3 , як потерпілого у провадженні, надіславши ОСОБА_3 відповідну пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.
Не дивлячись на такі обставини, 10.10.2021 (у даті винесення міститься очевидна описка року видання такого рішення: «2022» замість «2021) слідчим четвертого СВ (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_5 винесено постанову, якою було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000192 від 28.09.2021, мотивуючи це тим, що будь-яких даних (підтверджуючих документів), які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано будь-яку моральну, фізичну чи майнову шкоду, на даний час не встановлено та ОСОБА_3 не надано.
Про існування такої постанови ОСОБА_3 стало відомо під час розгляду судом справи №591/132/22.
Проте така позиція слідчого та, відповідно і винесена з вказаними обґрунтуваннями постанова, не відповідає завданням кримінального провадження, що передбачені ст. 2 КПК України, а також положенням ст.55 КПК України.
Так, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 365 КК України, про яке заявив ОСОБА_3 не виключає можливість заподіяння йому шкоди, а на підставі вимог ст.91 КПК України, дана обставина є предметом доказування у кримінальному провадженні та висновок слідчого про відсутність будь-якої шкоди заявнику ОСОБА_3 , до прийняття рішення про закриття кримінального провадження або ухвалення вироку у справі, є передчасним. Згідно ч.2 ст.9 КПК України, а також ст.92 КПК України на слідчого та прокурора покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження і не ґрунтувати свої рішення на припущеннях.
З урахуванням наведених вище обставин, вважаю, що скарга ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000192 підлягає задоволенню.
Разом з тим, вважаю, що вимога скаржника та його представника про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000192 є необґрунтованою, оскільки відповідно до ст. 55 КПК України прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим не передбачено, а права і обов`язки у ОСОБА_3 , як потерпілого, виникли з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення, і постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яка перешкоджала у реалізації таких прав, скасована.
Таким чином, ОСОБА_3 має можливість використовувати усі свої процесуальні права як потерпілий у кримінальному провадженні №0000192.
Керуючись ст. ст.2,9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м.Суми) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_5 від 10.10.2021 року (датовану помилково 2022 роком) про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000192 від 28.09.2021.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1