Провадження №: 1-кс/755/5133/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора від 27.10.2021 про відмову у задоволенні клопотання у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2021 за № 0000167 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою на рішення прокурора від 27.10.2021 про відмову у задоволенні клопотання у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2021 за № 0000167 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У судове засідання особа, яка звернулася зі скаргою, та представник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим враховуючи строки та порядок розгляду даної категорії скарг, наявність письмової заяви скаржника про її підтримання, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

На обґрунтування своїх мотивів скаржник зазначає, що на виконання ухвали Печерського районного суду від 19 серпня 2020 року, за його заявою, 11 березня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. З урахуванням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, з моменту подачі заяви він набуває статус потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

У той же час, коли він у рамках цього провадження звернувся з клопотанням, постановою прокурора йому було відмовлено у задоволенні клопотання з мотивів того, що він позбавлений права подавати клопотання, оскільки не має статусу потерпілого, а є лише заявником та має права, передбачені ст. 60 КПК України.

Під час розгляду скарги встановлено, що ухвалою слідчої судді Печерського районного суду від 19 серпня 2020 року було зобов`язано уповноважених осіб прокуратури м. Києва виконати вимоги ст.214 КПК України за заявою ОСОБА_3 від 02 червня 2020 року.

На виконання ухвали суду 11 березня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Судом встановлено, що при винесенні постанови про відмову ОСОБА_3 у задоволенні його клопотання прокурор посилається як на підставу відмови, лише на той факт, що ОСОБА_3 не визнаний потерпілим у цьому кримінальному провадженні, а тому не має прав потерпілого, у тому числі на подання клопотань про проведення процесуальних дій.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як убачається з матеріалів цього судового провадження, в заяві про вчинення кримінального правопорушення, скаржник указував про попередню кваліфікацію дій ОСББ за ст.ст. 190, 358 КК та описував питання шахрайського заволодінням його майном квартирою АДРЕСА_1 . Тобто повідомляв про злочин відносно себе та просив визнати його потерпілим.

Отже мотив, наведений прокурором у постанові про відмову в задоволенні клопотання, суперечить фактичним обставинам справи.

А відтак постанова прокурора є немотивованою та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 55, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 27 жовтня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання, поданого у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 11 березня 2021 року, - задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 27 жовтня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання, поданого у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 11 березня 2021 року.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні 0000167 від 11 березня 2021 року повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 30 липня 2021 року (яке уповноважена особа Дніпровської окружної прокуратури міста Києва отримала 03 серпня 2021 року), в строки, визначені 220 КПК України, та з урахуванням положень ст.ст. 28, 224 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4