Номер провадження: 11-сс/813/84/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника автомобіля ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 08.12.2021 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0001034 від 19.11.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0001034 від 19.11.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України було задоволено клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 19.11.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- мобільний телефон марки «Самсунг J5» чорного кольору, з чохлом чорного кольору;
- предмет ззовні схожий на пістолет з написом: НОМЕР_1 , Cal. 4,5 mm, ТО5124534 з магазином до нього з балоном всередині;
- мобільний телефон марки Леново в корпусі чорного кольору;
- предмет ззовні схожий на ніж з маркуванням «SKIF» в чохлі;
- планшет NOMI CPSA 3 LITE, ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ;
- автомобіль марки Toyota Avensis, сірого кольору, д.р.н. НОМЕР_4 .
Окрім того, автомобіль марки Toyota Avensis, сірого кольору, д.р.н. НОМЕР_4 повернуто на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 , попередивши її про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя прийшов до переконання, що зазначені речі, вилучені в ході обшуку, є речовими доказами оскільки зберегли на собі сліди правопорушення та можуть бути використанні як доказ факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження та існує необхідність в забезпеченні їх збереження.
Також, слідчий суддя вважав за можливе накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку, разом з тим автомобіль повернув його власнику на відповідальне зберігання із забороною відчуження.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 - власника автомобіля Toyota Avensis, д.р.н. НОМЕР_4 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що прокурором не було зазначено, які сліди кримінального правопорушення на собі зберіг автомобіль Toyota Avensis, д.р.н. НОМЕР_4 ;
- в порушення ч. 3 ст. 170 КПК України та п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладаючи арешт не перевірив за наявності яких достатніх підстав вважає, що автомобіль відповідає критеріям ст. 98 КПК України;
- слідчий суддя не зазначив на підставі чого він дійшов висновку про достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_9 або ОСОБА_10 , який є користувачем автомобілю за договором оренди з правом викупу від 21.09.2021;
- слідчий суддя зазначаючи про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливістю цивільного позову не взяв до уваги, що власником автомобіля є ОСОБА_9 , яка не є стороною кримінального провадження та не повинна нести відповідальність за правопорушення;
- слідчий суддя не оцінив розумність та співрозмірність обмеження права власності на автомобіль завданням кримінального провадження, оскільки ймовірний розмір шкоди ОСОБА_11 згідно повідомлення про підозру - три б/у мобільних телефонів, банківські карти без грошей, паспорт громадянина України;
- слідчим суддею не враховано, що потреби досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, як арешт автомобілю відсутні, окрім того орган досудового розслідування мав автомобіль у розпорядженні 20 днів та мав можливість визначитись із потребою його використання у кримінальному провадженні.
Посилаючись на вищенаведені обставини, представник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль Toyota Avensis, сірого кольору, д.р.н. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказаний автомобіль.
В частині накладення арешту на інше майно, зазначене в клопотанні прокурора, ухвала слідчого судді не оскаржується.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про арешт майна зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно (а.с. 1-3), прокурор просив накласти арешт на зазначене у ньому майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу задля запобігання його пошкодження або відчуження.

При цьому, з клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001034 від 19.11.2021 (а.с. 4) вбачається, що СВ ВП №3 ОРУП №1 в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України за повідомленням оператора «102» про те, що 19.11.2021 невідомі особи проникли до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 де погрожували ОСОБА_11 предметом ззовні схожим на пістолет та забрали три мобільних телефони, банківські карти, паспорт громадянина України.
Так, 19.11.2021 за підозрою у вчиненні вказаного злочину, в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 71 біля магазину «Обжора» були затриманні гр. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
В подальшому, за вищевказаною адресою проведено невідкладний обшук автомобіля марки Toyota Avensis, сірого кольору, д.р.н. НОМЕР_4 на якому пересувались затримані особи, в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Самсунг J5» чорного кольору, з чохлом чорного кольору; предмет ззовні схожий на пістолет з написом: НОМЕР_1 , Cal. 4,5 mm, ТО5124534 з магазином до нього з балоном всередині; мобільний телефон марки Леново в корпусі чорного кольору; предмет ззовні схожий на ніж з маркуванням «SKIF» в чохлі; -планшет NOMI CPSA 3 LITE; автомобіль марки Toyota Avensis, сірого кольору, д.р.н. НОМЕР_4 (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобі належить ОСОБА_9 ).
Надалі, постановою слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_13 зазначене вище майно було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0001034 від 19.11.2021 (а.с. 25-26).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, арештований транспортний засіб Toyota Avensis, має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України та може містити на собі сліди розслідуваного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище) або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Що стосується посилань представника про те, що слідчий суддя зазначаючи про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливістю цивільного позову не взяв до уваги, що власником автомобіля є ОСОБА_9 , яка не є стороною кримінального провадження, апеляційний суд зауважує на тому, що ухвалою слідчого судді було накладено арешт не тільки на автомобіль, а й на інше вилучене майно, у зв`язку із чим вважає безпідставними такі твердження.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу представника ОСОБА_8 на те, що оскаржуваною ухвалою слідчого судді було накладено арешт на зазначений транспортний засіб Toyota Avensis лише із забороною його відчуження, без заборони його використання, що, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що права власника вказаного автомобіля в даному випадку не порушені жодним чином, тому підстав для задоволення вимог апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваної ухвали немає.

Також, колегія суддів зауважує на тому, що власник майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право на будь-якій стадії кримінального провадження звернутись до слідчого судді або суду із клопотанням про скасування арешту майна.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 , а також скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 08.12.2021 про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, влучене в ході проведення обшуку 19.11.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0001034 від 19.11.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4