Провадження №1-кс/463/229/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Личаківський районний суд м. Львова
Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові у кримінальних провадженнях № 0000799, 0000801, 0000802, 0000780 -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із заявою про відвід слідчого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові ОСОБА_4 у кримінальних провадженнях № 0000799, 0000801, 0000802, 0000780 на підставі п.3 ч.1 ст. 77 КПК Укрїни. Мотивує тим, що слідчий у даному кримінальному провадженні вдається до порушення його прав, зокрема допитує його в якості свідка, а не потерпілого, безпричинно закриває кримінальне провадження та постановою відмовляє йому у визнанні його потерпілим та не проводить жодних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні. Тому вважає,що наявні підстави для його відводу від кримінального провадження.
Вказана заява надійшла до суду 23.12.2020 року та вперше була призначена до судового розгляду на 11.01.2021 року. Надалі скарга призначалася до розгляду на 26.01.2021 року, 17.02.2021 року, 09.03.2021 року, 08.04.2021 року, 27.04.2021 року, 18.05.2021 року, 07.06.2021 року, 24.06.2021 року, 19.07.2021 року, 08.09.2021 року, 06.10.2021 року, 24.11.2021 року. Зазначені вище судові засідання було відкладено у зв`язку з неявкою в такі заявника. Натомість в матеріалах справи міститься декілька його заяв про відкладення розгляду даної справи у зв`язку з перебуванням його в іншому суді на розгляді справи і тільки в одній з них містяться докази такого перебування. В інші засідання заявник з невідомих причин не з`являвся.

Про час і місце судового розгляду заявник повідомлявся у відповідності до вимог ст. 135 КПК України, шляхом направлення повісток на його адресу, свій контактний номер телефону скаржник у поданій заяві не вказав, які підтверджують про достовірну обізнаність скаржника про час і місце судового розгляду.

З одного боку, КПК України передбачає обов`язкову участь скаржника (заявника) в судовому засіданні (ч. 3 ст. 306 КПК України), а з іншого, не передбачає порядку дій слідчого судді у випадку, якщо скаржник (заявник) ігнорує судові засідання.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, в межах цієї заяви слідчий суддя застосує загальні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, яка згідно ч. 2 ст. 8 КПК України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до практики ЄСПЛ стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції.
Крім того, як зазначає ЄСПЛ, стаття 6 Конвенції у цілому гарантує право обвинуваченого на ефективну участь у кримінальному процесі (Murtazaliyeva проти Росії [ВП], § 91). Загалом, вона включає, зокрема, не лише його або її право бути присутнім, але й заслуховувати та спостерігати за провадженням. Такі права маються на увазі в самому понятті змагальної процедури і також можуть випливати з гарантій, які містяться в підпунктах (c), (d) і (e) пункту 3 статті 6 (Stanford проти Сполученого Королівства, § 26).
Водночас, ЄСПЛ також зазначає, що обов`язок провести відкрите судове засідання не є абсолютним в усіх справах, що стосуються кримінального процесуального аспекту статті 6. З огляду на поширення поняття «кримінальне обвинувачення» на випадки, які не належать до традиційної категорії кримінального права (наприклад, адміністративні правопорушення, митні порушення і штрафи за несплату податків), а отже «кримінальні обвинувачення» мають різну вагу. У той час, як вимоги справедливого судового розгляду є найсуворішими стосовно осердя кримінального права, гарантії, надані кримінальним процесуальним аспектом статті 6, не обов`язково мають застосовуватись з усією суворістю до інших категорій справ, які хоч і підпадають під дію цього аспекту статті 6, але не мають особливо тяжкого характеру (Юссіла проти Фінляндії [ВП], §§ 41-43).

Зрештою, слухання може бути проведене за відсутності обвинуваченого, якщо він або вона відмовилися від права бути присутнім на слуханні. Така відмова може бути очевидною або передбачуваною з поведінки, наприклад, коли він або вона намагається ухилитися від судового розгляду (Lena Atanasova проти Болгарії, § 52). Проте будь-яка відмова від гарантій згідно зі статтею 6 повинна виконувати тест «проінформованої та усвідомленої» відмови, як це встановлено у прецедентному праві Суду (Сейдовіч проти Італії [ВП], §§ 86-87).

Справа яка розглядається не є кримінальною за суттю і в ній вирішується виключно питання щодо обставин зазначених у заяві. Крім того, слідчий суддя у передбачений законом спосіб неодноразово повідомляв скаржника про дату судового засідання, чим забезпечив його право на справедливий судовий розгляд, а також право бути присутнім в судовому засіданні та наводити свої аргументи і пояснення. Заявник, як вбачається, свідомо не скористався таким правом і тому слідчий суддя розгляне скаргу без його участі.
Представник органу досудового розслідування в судове засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив, однак неявка слідчого чи прокурора в силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків.
У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 77 КПК України, на який посилається заявник, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Щодо покликання заявника упередженість, то такі твердження на думку слідчого є суб`єктивним сприйняттям заявника. По суті мотиви заявника зводяться до незгоди з процесуальним статусом в даному кримінальному провадженні, оскільки слідчий викликає його для допиту в якості свідка, а не потерпілого, а також незгодою з винесеними слідчим постановами про закриття кримінального провадження та відмовою у визнанні потерпілим, що може бути об`єктом оскарження у встановленому законом порядку, але не може прямо свідчити про його особисту заінтересованість чи упередженість.
Відтак, на даний час не вбачаю правових підстав для відводу слідчого ТУ ДБР ОСОБА_4
Керуючись вимогами статей 77,81 КПК України, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові у кримінальних провадженнях № 0000799, 0000801, 0000802, 0000780 - відмовити за безпідставністю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1