Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/637/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2022 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши в місті Коростені кримінальне провадження № 0000012 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Коростень, Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, на утриманні має малолітню дитину, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 04.03.2020 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.190 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7.05.2021 року штраф замінено на 50 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.389 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.02.2021 року замінено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на 50 годин громадських робіт. Ухвала була спрямована до виконання до Коростенського РВ №1 філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області 30.09.2021 року.

30.09.2021 року засуджена ОСОБА_3 була ознайомлена з порядком та умовами відбуття покарання у виді громадських робіт, з роз`ясненням правових наслідків, що настають у разі ухилення від відбуття призначених робіт, про що складено відповідну підписку. ОСОБА_3 було направлено відбувати вказане покарання до КВЖРЕП №1 м.Коростеня, куди вона мала з`явитися 01.10.2021 року та розпочати виконувати роботи. На підставі наказу начальника КВЖРЕП №1 від 05.10.2021 року складено графік робіт, які засуджена повинна була відбувати в жовтні та листопаді 2021 року.

На порушення складених графіків ОСОБА_3 умисно, без поважних причин ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт у жовтні в період з 18.10.2021 року по 20.10.2021 року, з 22.10.2021 року по 27.10.2021 року та з 09.11.2021 року по 17.11.2021 року включно і в період з 19.11.2021 року по 30.11.2021 року жодної години із запланованих не відпрацювала.

30.11.2021 року ОСОБА_3 було винесено перше письмове попередження, що у разі продовження ухилення від відбування даного покарання її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.389 КК України. Однак, ОСОБА_3 продовжуючи умисно ухилятися від відбування громадських робіт, починаючи з 01.12.2021 року по 12.12.2021 року та у період з 14.12.2021 року по 24.12.2021 року на відпрацювання громадських робіт так і не з`явилась, про що 24.12.2021 року їй було винесено друге письмове попередження. Починаючи з 24.12.2021 року по 21.01.2022 року ОСОБА_3 не з`явилась на відпрацювання громадських робіт, про що їй було винесено третє письмове попередження.

Станом на 21.01.2022 року ОСОБА_3 із призначених 50 годин громадських робіт не відбула 48 годин.

Дії ОСОБА_3 , які виразились в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт кваліфіковано, як кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні надійшов до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні.

Обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин та обмеження права на апеляційне оскарження вироку. Підстави для сумнівів в добровільності згоди обвинуваченої на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні не встановлені. До обвинувального акту додані передбачені ст.302 ч.3 КПК України письмова заява обвинуваченої, матеріали досудового розслідування.

Згідно поданої заяви обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість, погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Сторони надали згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Встановлені органом досудового розслідування обставини доводяться: витягом з ЄРДР з якого слідує, що відомості було внесено на підставі матеріалів правоохоронних органів 12.01.2022 року з правовою кваліфікацією дій за ч.2 ст.389 КК України; ухвалою суду від 07.05.2021 року у справі №279/561/20 про заміну ОСОБА_3 несплаченої суми штрафу за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 4.03.2020 року у розмірі 850 гривень, що становить 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян покаранням у виді громадських робіт на строк 50 годин; вироком суду від 4.03.2020 року про визнання ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та призначення покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень; підпискою від 30.09.2021 року про те, що засуджена ознайомлена з порядком та умовами покарання і наслідками в разі ухилення від його відбування ; наказом начальника КВЖРЕП №1 від 05.10.2021 року за №37 яким прийнято до виконання ухвалу суду від 07.05.2021 року відносно засудженої до покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_3 ; повідомленнями начальника КВЖРЕП №1 з яких слідує, що ОСОБА_3 не з`являється для виконання покарання у вигляді громадських робіт ; графіком виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 ; письмовими попереджаннями ; табелями робочого часу з яких слідує, що засуджена не відбув 48 годин громадських робіт з призначених 50;

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст.40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа, обвинувачена ОСОБА_3 працездатного віку, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судима.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є сприяння в розкритті кримінального правопорушення, наявність на утриманні дитини віком до 3 років.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив кримінальних правопорушень.

Вчинене кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбчає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

Досліджені матеріали досудового розслідування містять допустимі, належні та достовірні докази, які в своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Разом з тим, санкцією ч.2 ст.389 КК України передбачено покарання у виді арешту або обмеження волі.

Відповідно до положень ст.60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Відповідно до ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_3 має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, відповідно до вищевказаних норм закону жодне з альтернативних видів покарань, визначених санкцією ч.2 статті 389 КК України не може бути застосоване до обвинуваченої.

З роз`яснень Пленуму Верховного суду України, які висловлені у п.8 постанови №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року слідує, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Підстави для закриття даного кримінального провадження відсутні.

За таких обставин, відповідно до ч.2 ст.373 КПК України слід ухвалити обвинувальний вирок і звільнити ОСОБА_3 від покарання, як особу, до якої не може бути застосовано жодного з видів покарання, передбачених санкцією ч.2 ст.389 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_3 підлягало призначенню за правилами ст.71 КК України, оскільки кримінальне правопорушення вчинено після ухвалення вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 4.03.2020 року.

Так, за правилами ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Однак, враховуючи те, що за даним вироком ОСОБА_3 покарання не призначається, тому призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст.71 КК України в даному випадку застосуванню не підлягає, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.03.2020 року з урахуванням ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.05.2021 року, якою замінено призначене зазначеним вироком покарання, підлягає самостійному виконанню.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст.368,370,373,374,382 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, і звільнити від покарання на підставі ст. 60, 61, 74 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ копії матеріалів особової справи №13/2021 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.03.2020 року, з урахуванням ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.05.2021 року, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його ухвалення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження.

Суддя :