Справа №211/3433/20 Провадження № 1-кп/211/125/22
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

його представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000350 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крикливець Крижопольського району Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, який не працює, відповідно до ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2020, приблизно о 14 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним маршрутним автобусом «БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 в світлий час доби, рухався з пасажирами по міському маршруту № 27 «вул. Дніпровське шосе ПГЗК» по проїзній частині вул. Дніпровське шосе м. Кривого Рогу, з боку вул. Котляревського, в напрямку вул. Телевізійної в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу по лівій смузі для руху, швидкість його руху була близько 60-65 кілометра на годину.

У цей час попереду нього в попутному з ним напрямку, в його лівій смузі для руху, рухався легковий автомобіль «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який зупинився навпроти АЗС «Укрнафта», яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 23, та стояв з ввімкненим лівим поворотом з метою виконати маневр розвороту.

Водій ОСОБА_4 , наближаючись до автомобілю «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який почав зупинятися та зупинився попереду нього навпроти АЗС «Укрнафта», яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 23, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 10.1; 12.3; 12.4; 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Однак, водій ОСОБА_4 , діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, перевищив дозволену для руху транспортних засобів у населеному пункті швидкість керованого ним автобусу «БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автобусу «БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.3., 12.4; 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «1.5. … бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;

- «10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;

- «12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»;
- «12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»;

- «12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

У результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який зупинився попереду нього в його лівій смузі для руху, контактував при цьому передньою лівою частиною керованого ним автобусу «БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 з задньою правою частиною автомобілю «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, відвернув керований ним автобус «БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 в право та допустив зіткнення з маршрутним автобусом «СПВ 17 РУТА СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався з пасажирами по міському маршруту № 203 «пл. Визволення Розвилка» по проїзній частині вул. Дніпровське шосе м. Кривого Рогу, з права від нього по правій смузі для руху, під керуванням водія ОСОБА_8 , контактував при цьому з ним правою частиною автобусу БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 з лівою боковою частиною автобусу «СПВ 17 РУТА СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир маршрутного таксі № 203 «пл. Визволення Розвилка» автобусу «СПВ 17 РУТА СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_5 згідно висновку експерта № 668 від 13.05.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому лівої ключиці з зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Між порушенням водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_5 , є прямий причинний зв`язок.

Тим самим, встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, визнав частково та пояснив, що 19.02.2020 у денний час він керував маршрутним автобусом «БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався з пасажирами по міському маршруту № 27 «вул. Дніпровське шосе ПГЗК» по проїзній частині вул. Дніпровське шосе м. Кривого Рогу, з боку вул. Котляревського, в напрямку вул. Телевізійної в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу по лівій смузі для руху. Вважає, що у ДТП також винен й другий водій, так як він не давав його обігнати та не пропускав. Автомобіль «ВАЗ-2101» зупинився попереду, не включивши сигнал повороту, тому для того, щоб уникнути зіткнення з ним він повернув вправо та вийшов сквозящий удар. Після чого зачепив автобус «СПВ 17 РУТА СПГ», маршрутне таксі № 203. Коли приїхала поліція для оформлення ДТП, то потерпілого не було на місці події. Тому вину визнає частково, так як не зрозуміло, де саме потерпілий отримав травму. Вважає, що він порушив лише п. 10.1. та п. 12.3. ПДР України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 19.02.2020 у денний час він був пасажиром маршрутного таксі № 203, яка потрапила у ДТП. Мартшрутні таксі під №№ 203 та 27 зіткнулися боковими частинами авто. Коли трапилось ДТП, то він не відчував болі, але згодом йому стало погано, тому він звернувся до КЗ «Міська лікарня № 2». Матеріальна шкода йому не відшкодовувалась. Міру покарання ОСОБА_4 просив призначити на розгляд суду.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, підтверджується показами потерпілого та матеріалами кримінального провадження:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 19.02.2020, схемою до протоколу огляду місця ДТП від 19.02.2020 та фото таблицею (к.п. а.с. 8-13, 14, 15-18);

-висновком експерта № 19/104-17/1/4/95 від 24.03.2020 (к.п. а.с. 35-10), відповідно до якого на момент огляду робоча гальмівна система автобусу «БАЗ-22154» р.н. НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані. Оскільки робоча гальмівна система автобусу «БАЗ-22154» р.н. НОМЕР_1 на момент огляду знаходилась в працездатному стані, то питання щодо можливості виявити водієм несправності, які привели до відмови цієї системи, втрачає технічний сенс. На момент огляду система рульового керування автобусу «БАЗ-22154» р.н. НОМЕР_1 не відповідала вимогам п. 31.4.2. а) Правил дорожнього руху України, однак в рамках функціональності, знаходилась в працездатному стані. Оскільки система рульового керування автобусу «БАЗ-22154» р.н. НОМЕР_1 на момент огляду знаходилась в працездатному стані, то питання щодо можливості виявити водієм несправності, які привели до відмови цієї системи, втрачає технічний сенс;

-висновком експерту № 668 від 13.05.2020 (к.п. а.с. 53-55), відповідно до якого у ОСОБА_5 мався закритий уламковий перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків; ушкодження виникло від дії тупого твердого предмета за механізмом удару, може бути наслідком згинання. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя (більше 21 доби). П. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Давність виявлених ушкоджень (дані медичних документів) може відповідати 19.02.2020;

-протоколом слідчого експерименту від 15.05.2020 зі схемою та фото таблицею (к.п. а.с. 63-64, 65, 66);

-висновком експерта № 19/104-17/1/4/191 від 26.05.2020 (к.п. а.с. 90-92), відповідно до якого в діях водія ОСОБА_4 по керуванню автобусом «БАЗ-22154» вбачається невідповідність вимог п.п. 10.1., 12.3., 12.4., 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, а застосований цим водієм відворот керма праворуч необхідно вважати технічно не обґрунтованим.

Оцінюючи докази, суд вважає їх достовірними, так як вони відповідають фактичним обставинам, узгоджуються з іншими доказами, тому суд кладе їх в основу вироку.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, суд приходить висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ст. 286 ч. 1 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактично спричинених наслідків, які визначаються не тільки ступенем тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, а й тривалістю лікування таких ушкоджень та обмеження внаслідок них у задоволенні потерпілим звичайних життєвих потреб, відомості про особу обвинуваченого.

Останній провину визнав частково, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, та обставини, відповідно до вимог ст. 67 КК України, які обтяжують покарання - не виявлено.

При призначенні покарання для обвинуваченого судом враховано висновки досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , наданої Центрально-Міським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, в якій зазначено, що обвинувачений має середній рівень щодо вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Згідно з п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, з урахуванням позиції потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді штрафу у межах санкції відповідної статті особливої частини КК України , яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушеня відповідно до положень ч.2 ст.5 КК України. На момент вчинення кримінального правопорушення ( 19 02 2020 ) санкція статті 286 ч 1 КК України передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до ч.3 цієї ж статті закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до ч.2 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи доведеність порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення його права керувати транспортними засобами на певний строк.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлено.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із вказаним також скасуванню підлягає захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автобусу «БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертиз по справі.

Питання про речові докази, слід вирішувати відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 ( три тисячі чотириста ) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи № 19/104-17/1/4/95 від 24.03.2020 в сумі 1 884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи № 19/104-17/1/4/191 від 26.05.2020 в сумі 1 961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 40 копійок.

Речові докази:

-автобус «БАЗ 22154» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 , повернути законному володільцю ОСОБА_9 , скасувавши арешт зазначеного автобусу (заборону на користування, розпорядження та відчуження), накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року (справа № 216/1091/20, провадження № 1-кс/216/765/20);

-автобус «СПВ 17 РУТА СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 , вважати переданим за належністю;

-автомобіль «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання власнику, вважати переданим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1