Провадження №1-кс/463/6607/21
У Х В А Л А
01 листопада 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 29.09.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000430 від 03.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, -
в с т а н о в и в :
скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 29.09.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000430 від 03.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. Просить таку скасувати.
Скаргу мотивує тим, що він звернувся до старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 з клопотанням від 20.09.2021 року (ДБР отримало 27.09.2021 року), відповідно до якого просив:
-повідомити заявника ОСОБА_4 у відповідності до ст..60 КПК України про внесення відомостей за його заявою до ЄРДР та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;
-допитати ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні в якості потерпілого;
-допитати у вказаному кримінальному провадженні в якості свідків о/у УСР у Львівській області ДСР НП України ОСОБА_6 та слідчу СВ ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , а також свідка події ОСОБА_8 ;
-провести одночасний допит між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Старший слідчий ОСОБА_9 своєю постановою від 29.09.2021 року, відмовив у задоволенні клопотання. Адвокат ОСОБА_3 вважає дану постанову необґрунтованою, такою, що порушує права його довірителя, у зв`язку з чим просить її скасувати, а тому звернувся до суду із скаргою, яку просить задоволити.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримує в повному обсязі та просить задоволити.
Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Слідчим до судового засідання надано матеріали кримінального провадження. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.
Заслухавши адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.
Адвокат ОСОБА_3 оскаржує постанову слідчого від 29.09.2021 року в частині відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000430 від 03.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).
Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).
З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.
Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Проаналізувавши постанову слідчого, останній вважає, що в ході кримінального провадження не встановлено достатніх відомостей, які б свідчили на спричинення, або ж замаху на спричинення заявнику моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, адвокатом в своїй скарзі та під час допиту заявника в якості свідка, останнім зазначається що кримінальним правопорушенням йому завдана моральна шкода, однак, не обгрунтовує належним чином ці доводи, не надає доказів на підтвердження, а лише констатує ст. 55 КПК України.
Посилання адвоката на те, що склад злочину за статтею 364 КК України є матеріальним, а тому має містити таку ознаку, як завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, не спростовують висновки слідчого, оскільки матеріали кримінального провадження станом на день розгляду скарги, не містять доказів завдання заявнику будь-якої шкоди.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус
Окрім цього, звертаю увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди. У цьому випадку скаржник не надає будь якого підтвердження завдання йому будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.
Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника з приводу того, що постанова є незаконною та необґрунтованою. У постанові слідчого є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки майнова шкода підлягає доказуванню, а на даний момент недостатньо відомостей, які б свідчили про шкоду, завдану скаржнику кримінальним правопорушенням).
Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами розміру шкоди, що була завдана, або могла бути завдана кримінальним правопорушенням. Разом з тим, звертаю увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.
Керуючись вимогами ст.ст.55, 303, 306, 307, 372 КПК України, -
у х в а л и в :
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 29.09.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000430 від 03.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1