Справа № 645/586/21
Провадження № 1-кп/645/460/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2021 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
25.10.2000 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. ст. 140 ч.3, 145 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
28.02.2002 Менським районним судом Чернігівської області за ст. ст. 393 ч.1, 185 ч.3, ст. 70,71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 28.11.2005 за відбуттям строку покарання;
01.12.2006 Московським районним судом м.Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.02.2010 за відбуттям строку покарання;
21.06.2010 Київським районним судом м.Харкова за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 05.08.2013 за відбуттям строку покарання;
03.04.2014 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст. ст. 185 ч.3, 185 ч.2, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 15.07.2016 за відбуттям строку покарання;
06.03.2017 Московським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;
25.04.2017 Київським районним судом м.Харкова за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
27.06.2018 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 19.08.2020 за відбуттям строку покарання;
11.02.2021 Московським районним судом м.Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
21.04.2021 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,
який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
Так, 27 листопада 2020 року в період часу з 08:30 год. по 09:30 год точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, порушуючи право на недоторканість приватної власності, відчинив металеві двері воріт домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , які були не зачинені на замок, та пройшов на територію домоволодіння.
Після цього, ОСОБА_4 через незачинені на замок двері проник у приміщення одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_6 , де незаконно заволодів належним їй майном, а саме кашпо зеленого кольору, в якому знаходились грошові кошти у сумі 654,70 гривень, які знаходились в спальній кімнаті сина потерпілої на полиці над комп`ютерним столом.
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з вказаним майном вийшов із будинку на подвір`я домоволодіння, де його протиправні дії були зупинені свідком ОСОБА_7 .
Отже, ОСОБА_4 виконав всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме заволодіння грошовими коштами у розмірі 654,70 гривень, але довести свій злочин до кінця та розпорядитися викраденим не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений та зупинений свідком ОСОБА_7 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, та дав суду показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Цивільний позов не заявлено.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, та поєднаний з проникненням у житло.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого, зібраних в ході досудового розслідування, та наданих суду, встановлено, що він раніше не одноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, останній раз вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2021 року за ч. 3 ст. 185, КК України, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи №638 від 28.12.2020 ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував в стані вищевказаного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Інших характеризуючи даних суду не надано.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є тяжким злочином, наслідки вчинених кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
З огляду на те, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2021 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, суд дійшов висновку, що остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із зарахуванням покарання відбутим за попереднім вироком, у вигляді позбавлення волі.
На думку суду, призначення покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням фактично встановлених обставин у справі та наведених вище, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю відповідає принципам і правилам призначення покарання, які містяться в нормах ст.ст. 65, 66 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Витрати на залучення експерта в сумі 1307,60 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речові докази судом вирішується відповідно до положень ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, за цим вироком та за вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.04.2021 шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 16.12.2020.
-грошові купюри: номіналом 200 гривень, серія/номер КЗ 9590552 - одна штука; номіналом 100 гривень - три штуки, серія/номер УН 8554890, УГ 7407853, УУ 4072789 відповідно; номіналом 20 гривень - одна штука, серія/номер ЧВ 5821986; номіналом 5 гривень - дві штуки, серія/номер ЮЗ 6206843, ЮЄ 8707939 відповідно; номіналом 2 гривні - одна штука, серія/номер ТБ 4380543; номіналом 1 гривня - одинадцять штук, серія/номер СВ 3315973, СД 4253318, УС 4543487, ТБ 8839209, РВ 2288575, УГ 3260563, ТЕ 4447630, УЖ 0914381, УН 5522531, СЕ 6440796, УД 2592169; монети української грошової одиниці номіналом та у кількості: 1 гривна (метал жовтого кольору) - 40 штук, 1 гривна (метал білого кольору) - 15 штук, 2 гривні (метал білого кольору) - 3 штуки, 50 копійок - 63 штуки; 25 копійок - 27 штук; 5 копійок - 25 штук; 10 копійок - 62 штуки, що знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , після набрання цим вироком законної сили, вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ;
-компакт диск CD-R VIDEX із відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя -