ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2563/21 Справа № 192/879/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, поданого в порядку ст. 81 КК України.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці та режиму утримання, оскільки останній, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, заохочення від адміністрації установи має епізодично і нерегулярно, також суд взяв до уваги той факт, що до засудженого вже застосовувалось умовно дострокове звільнення у 2008 році, незважаючи на що засуджений після цього неодноразово вчиняв злочини та був за них засуджений.
Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався добре. 18 червня 2021 року комісією установи СВК № 21 було відмовлено у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_7 , як особі, яка не довела свого виправлення. Також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення як такий, що не довів свого виправлення.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції, дійшов висновку, що поведінка засудженого не є сумлінною, а відбуття засудженим певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи є всі документи, які підтверджують наявність обставин, передбачених ст. 81 КК України, у зв`язку з чим, на думку захисника, клопотання засудженого підлягає задоволенню. Вважає, що комісія установи з надуманих причин відмовила засудженому в подання про умовно-дострокове звільнення, а суд не врахував належним чином, що засуджений добре характеризується, своєю поведінкою в цілому довів своє виправлення, вина визнає в повному обсязі, критично ставиться до вчиненого, розкаюється, має низку заохочень.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи засудженого про наявність підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.
Згідно з матеріалами провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув матеріали подання, дослідив необхідні докази і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини, які вчинив в період іспитового строк, а також до нього раніше застосовувались положення ст. 81 КК України і він звільнявся умовно-достроково. Зокрема у цій справі ОСОБА_7 засуджений вироками, за яким останньому призначено покарання за правилами статті 71 КК України, у зв`язку з тим, що він вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком.
З матеріалів справи також видно, що до ОСОБА_7 застосовувались положення ст. 81 КК України і він звільнявся умовно-достроково, проте, як після звільнення умовно-достроково, так і після повного відбування покарання знову вчиняв злочини (а.с. 8, 9, 11, 12).
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити меті покарання.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Крім того, з матеріалів справи видно, що комісією установи ОСОБА_7 також відмовлено, як в поданні про застосування ст. 81 КК України, так і в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким ст. 82 КК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження засудженого, що він довів своє виправлення і готовий до правослухняної поведінки без відбування покарання є голослівними. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і доходить висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду та відсутність підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4