справа №619/192/22
провадження №1-кс/619/44/22
УХВАЛА
19 січня 2022 року Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської ОСОБА_1 , розглянув скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача, прокурора.
Суть питання, що вирішується ухвалою.
Перевіривши матеріали скарги слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на таке.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.
Здійснення такого контролю шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, визначено главою 26 КПК.
Перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачений положеннями ч. 1 ст. 303 КПК. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора за ч. 2 ст. 303 КПК не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Зокрема, предметом оскарження згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК може бути бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Так, слідчий суддя зазначає про наявність обов`язкових ознак бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій та може бути оскаржена за положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, а саме: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена; 4) з клопотанням про вчинення процесуальної дії звернувся суб`єкт, що має на це право.
Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством та безпосередньо визначається саме і лише нормами КПК за змістом відповідних імперативних положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.
Відтак, за вимогами та обставинами, викладеними у поданій скарзі вбачається, що предметом оскарження не є бездіяльність дізнавача чи прокурора, пов`язана із невчиненням процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений саме КПК строк, оскільки заявлені ОСОБА_2 вимоги та обґрунтування скарги зводяться до вимоги зобов`язання оголосити підозру та передати обвинувальний акт до суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини
(Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13.05.1980), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.
Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.
До того ж, частиною 4 ст. 40-1 КПК визначено, що дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Отже, за змістом скарги ОСОБА_2 не оскаржується така бездіяльність дізнавача, прокурора, яка, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки вказаний у ч. 1 ст. 303 КПК України перелік чітко визначений законодавством та поширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, згідно статті 308 КПК України, потерпілий, права чи законні інтереси якого обмежуються під час досудового розслідування, має право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.
Згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача, прокурора.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1