17.01.2022

Справа № 642/1947/21
Провадження №1-кп/642/486/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України, -

встановив:
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про виклик в судове засідання для допиту як свідка слідчого ОСОБА_6 щодо обставин складання протоколу перегляду відеозапису з участю потерпілої ОСОБА_7 , посилаючись на допущену слідчим технічну помилку при зазначенні дати складання цього протоколу.

Суд, вислухавши захисника ОСОБА_4 , який не заперечував проти клопотання, посилаючись на те, що у нього є питання до слідчого щодо затримання обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку захисника, виходячи з положень ст. 22 КПК України, вважає необхідним задовольнити клопотання та викликати слідчого ОСОБА_6 для допиту як свідка щодо складання процесуальних документів, та викликати потерпілу ОСОБА_7 .

Строк тримання під вартою обвинуваченого відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 24 листопада 2021 року спливає 22 січня 2022 року.

Судовий розгляд не може бути завершено до вказаного часу, оскільки слід допитати свідка ОСОБА_6 , потерпілу, після чого провести судові дебати та постановити остаточне рішення у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, посилаючись на те, що строк дії запобіжного заходу спливає, ризики, передбачені п.п.1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, винуватим себе визнав частково, тому ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність та більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, пославшись на недоведеність вказаних ризиків та недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів, необґрунтованість підозри, та просив обрати запобіжний захід ОСОБА_5 у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд виходить з такого.

Відповідно до ч.3 ст. 331 незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до нього вказаного запобіжного заходу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою суд повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи, а у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 187 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 187 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

ОСОБА_5 обвинувачується у нападі на потерпілу та зґвалтуванні її у нічний час, з заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вказане свідчить про те, що з метою уникнення можливого покарання відповідно до санкцій вказаних статей за злочин проти здоров`я, статевої свободи особи, а також за тяжкий корисливий злочин ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; вдатись до незаконного впливу на потерпілу, а також продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вказані ризики наданий час не зменшились, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

За таких обставин слід продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст.22, 177, 178, 183, 331, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора, викликати в судове засідання для допиту свідка щодо складання процесуальних документів слідчого ОСОБА_6 , та потерпілу ОСОБА_7 .

Судовий розгляд відкласти на 28 січня 2022 року 10 год. 00 хвил.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, до 26 березня 2022 року включно.

Строк дії даної ухвали в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до 26 березня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження строку тримання під вартою безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення, а обвинуваченим - з дня вручення йому копії ухвали.

В інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1