Провадження № 1-в/638/749/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» в приміщенні зали судових засідань суду клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, який засуджений 13.05.2019 року вироком Октябрського районного суду м.Полтави за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців.

В обґрунтування заяви зазначає, що з 16.01.2020 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». З 15.03.2021 року працевлаштований на дільницю нестандартного зварювання електрозварювальним. З самого початку перебування на роботі в виробничій зоні сумлінно та якісно виконував умови трудового договору та покладені на нього обов`язки. Крім того, старанно і сумлінно слідує правилам внутрішнього розпорядку установи, виконує усі законні вимоги представників адміністрації установи. Бере активну участь в усіх заходах виховного характеру та впливу, підтримує стійкі соціальні зв`язки із рідними та близькими. Постійно проводить соціально-виховну та психологічну роботу над собою. Зазначає, що адміністрацією установи соціально-виховна та психологічна робота із засудженими не проводиться. Стягнень та зауважень від адміністрації установи не мав та не має по теперішній час. Вказує, що неодноразово був представлений на комісію щодо застосування відносно нього пільг, передбачених чинним законодавством України, однак рішеннями комісії було відмовлено, оскільки засуджений характеризується посередньо. Зазначає, що не згоден зі складеними відносно нього характеристиками, оскільки жодного разу представником установи з ним не проводились індивідуальні бесіди соціально-виховного впливу. 18.08.2021 року відносно нього застосовано захід заохочення за сумлінну поведінку, ставлення до праці та дотримання техніки безпеки на виробництві. Також зазначив, що подання щодо застосування заходів заохочення відбувається не щоквартально стосовно кожного засудженого, а раз на пів року. 09.09.2021 року ним відбуто 2/3 призначеного покарання. Крім того, виразив про готовність компенсувати судові витрати за вироком суду. Зазначає, що у разі звільнення має намір проживати за місцем своєї реєстрації, офіційно працевлаштуватись, надалі працювати над собою, не вживати спиртні напої, наркотичні засоби, психотропні речовини та їх аналоги, не вчиняти нових злочинів. На підставі наведеного заяву просить задовольнити та застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав заяву, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25) стосовно задоволення заяви поклався на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що засуджений своєю поведінкою на протязі відбування покарання не довів свого виправлення.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.
Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 13.05.2019 року вироком Октябрського районного суду м.Полтави за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м.Полтави від 31.07.2018 року у виді одного місяця позбавлення волі та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25.11.2019 року вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 13.05.2019 року залишено без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.01.2021 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 13.052019 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17.06.2021 року ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 26.01.2021 року залишено без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення.
Станом на 04.11.2021 року засуджений перебуває в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» та відбув більше двох третин строку призначеного покарання, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Інших підстав законом не передбачено.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Так, згідно характеристики ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 16.09.2021 року, яка міститься в матеріалах особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.12.2019 року. З 21.12.2019 року по 09.01.2020 року та з 20.02.2020 року по 18.02.2021 року утримувався в державній установі «Полтавська установа виконання покарань». За час тримання характеризувався негативно. Мав одне стягнення, яке на теперішній час погашене у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи не заохочувався. З 16.01.2020 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». За час відбування покарання характеризується посередньо. До робіт з благоустрою установи відноситься добре. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок для самостійного їх виконання. Дотримується вимог пожежної безпеки. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Зарахований до участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», але до запланованих заходів ставиться задовільно. За вироком від 13.05.2019 року Октябрського районного суду м.Полтави має позов на користь держави 572 грн. судових витрат. Виконавчих документів до установи не надходило. За вироком від 31.07.2018 року Київського районного суду м.Полтави має позов на користь держави в розмірі 5148 грн. за проведення судових експертиз. Виконавчих документів до установи не надходило. На профілактичному обліку установи не перебуває. За час відбування покарання характеризується посередньо.
Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 , виданою начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25), до ОСОБА_4 було застосовано одне заохочення від 19.07.2021 року у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Крім цього, до ОСОБА_4 застосовано одне стягнення від 09.09.2020 року у виді поміщення у карцер без виведення на роботу на строк сім діб, за спробу створити конфліктну ситуацію, перешкоджання виконанню адміністрацією установи своїх службових обов`язків. Стягнення погашене в установленому законом порядку.

При цьому суд зазначає, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за весь час перебування в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» засуджений ОСОБА_4 характеризувався посередньо, не заохочувався, і лише у характеристиці на засудженого за 10.09.2021 рік містяться данні про одне заохочення засудженого.
Не зважаючи на те, що засуджений має що засуджений має одне заохочення, а також одне стягнення, і хоча зазначене стягнення на день розгляду заяви про умовно-дострокове звільнення погашене у встановленому законом порядку, зазначене не може свідчити про те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.
Крім того, матеріали особової справи не містять відомостей про залучення ОСОБА_4 до праці, також жодних доказів на спростування вказаної інформації під час судового засідання учасниками справи не надано.
Згідно витягу з протоколу засідання комісії державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» №12 від 31.03.2021 року, постановлено відмовити у зміні умов тримання засудженому до позбавлення волі на підставі ст.100, 101 КВК України через те, що засуджений не стає на шлях виправлення.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» №17 від 28.04.2021 року, постановлено відмовити в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Також, згідно витягу з протоколу №38 засідання комісії державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 16.09.2021 року, прийнято рішення про відмову в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.
Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання свідчать про те, що на час звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, засуджений тільки почав ставати на шлях виправлення. Матеріали справи не містять достатнього підтвердження, що засуджений не є суспільно-небезпечним та готовий до сприяння і дотримання встановлених у суспільстві норм та правил поведінки. Окрім того, ОСОБА_4 був неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини проти здоров`я особи, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти власності, а також інші злочини.
Крім того, згідно вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 13.05.2019 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь держави судові витрати у розмірі 572,00 грн. Крім цього, вироком Київського районного суду м.Полтави від 31.07.2018 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь держави судові витрати в розмірі 5148,00 грн. При цьому, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо виконання засудженим вказаних рішень суду та відшкодування ним вищевказаних сум у добровільному чи примусовому порядку.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 13.05.2019 року.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці на даний час довів своє виправлення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 13.05.2019 року та вважає заяву засудженого ОСОБА_4 такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, ст. 81 КК України, ст.ст.6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -

постановив :

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 08.11.2021 року о 15:20 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1