Справа № 507/2227/21
Провадження № 1-кп/507/23/2022
Номер рядка звіту 69
ВИРОК
04.02.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з
середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
26.11.2021 року приблизно о 04 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , проходив поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . В цей час в нього виник умисел на незаконне проникнення до огородженої території вищевказаного домоволодіння та підсобного приміщення.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи те, що він порушує конституційне право на недоторканість житла, передбачене статтею 30 Конституції України, реалізуючи протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до володіння особи, діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер та ігноруючи вказану обставину, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, перелізши через зачинену хвіртку паркану, незаконно проник на територію вказаного приватного домоволодіння. В подальшому, в той же день та час, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, ОСОБА_3 , підійшовши до підсобного приміщення (сараю) та через незачинений віконний отвір проник до нього, чим порушив право власника на недоторканість іншого володіння, після чого відразу був застигнутой на місці власником ОСОБА_5 , який почувши шум з підсобного приміщення вийшов з будинку та оглядав територію домоволодіння.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, 26.11.2021 року приблизно о 04 годині 15 хвилин, точного часу вході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи в підсобному приміщенні, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим протиправним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з метою залишити вказане приміщення та не бути затриманим власником, який перекрив собою вихід та намагався втримати останнього руками не даючи втекти, усвідомлюючи і оцінюючи свої дії, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_5 невизначену кількість ударів, але не менше двох, кулаком правої руки в область обличчя, що спричинило множинні крововиливи і садна на обличчі, які у відповідності з п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» віднесені до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив незаконне проникнення до іншого володіння особи за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 162 КК України, а також спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення правопорушень, зокрема розповів, що 26.11.2021 року приблизно о 4 годині від через хвіртку зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 . після цього, через вікно проник в сарай, щоб подивитись, що там можна вкрасти. Однак, в цей час до сараю зайшов ОСОБА_5 і схопив його за куртку. Він намагався втекти та наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком в обличчя. Однак, ОСОБА_5 його затримав та викликав поліцію. В скоєному кається, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому, запропоноване прокурором покарання та звільнити обвинуваченого від його відбування.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію його дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України, а також наслідки щодо обмеження обсягу доказів, що підлягають дослідженню.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також йому зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано:
за ч.2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;
за ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, посередньо характеризується, неодружений, не працює, не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, також суд враховує пом`якшуючу вину обставину та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Покарання ОСОБА_3 необхідно призначити за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 КК України, так як обвинувачений вчинив два кримінальні правопорушення.
З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшуючої вини обставини, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ст. 125 ч.2 та ст. 162 ч.1 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання не має.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 2 ст.125 КК України та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 125 КК України - 1 рік обмеження волі;
за ч.1 ст. 162 КК України 2 роки обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим два роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_3 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази після вступу вироку в законну силу: телефон «Самсунг», сумку дорожню чорно-зеленого кольору, чорну шапку, що зберігається в камері схову ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області повернути ОСОБА_3 за належністю, скасувавши арешт на вказане майно, який був накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 26.11.2021 року.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання.

Суддя: ОСОБА_1