Справа № 283/2163/21
Провадження №1-кп/283/242/2021
У Х В А Л А
08 жовтня 2021 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , провівши у режимі відеоконференції судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 09.07.2021 за № 0000163, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
13 серпня 2021 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000163, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Ухвалою судді від 19.08.2021 обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою до 17.10.2021 включно.

Прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ухилення обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення. Прокурор зауважує, що запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо. Крім того, ОСОБА_4 проживав в с. Буки без реєстрації, зареєстроване місце проживання в смт. Потіївка Житомирського району Житомирської області, що не віднесено до юрисдикції ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області, що, у разі обрання ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, може негативно вплинути на виконання ним процесуальних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що тримання під вартою для обвинуваченого є занадто суворим, а тому він не заперечує щодо застосування м`якшого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. На запитання суду пояснив, що жодних дій з метою впливу на потерпілого та свідка ОСОБА_7 (співмешканку потерпілого) ОСОБА_4 не вчиняв.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вважає його необґрунтованим. Просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, потерпілий претензій до обвинуваченого не має та не заперечує щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, крім того потерпілий та свідок вже допитані судом, що унеможливлює наявність ризику впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, щоб він зміг допомагати матері по господарству, працювати та відшкодовувати потерпілому витрати на лікування.

Розглянувши клопотання, яке прокурором в судовому засіданні підтримане, заслухавши думку обвинуваченого, його захисника, врахувавши позицію потерпілого, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами.

Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати тримання під вартою (рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Зі спливом певного часу саме існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і посилання на серйозність пред`явлених обвинувачень не можна вважати відповідними і достатніми.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання прокурора, суд враховує, що для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке визначено санкцією інкримінованої статті, не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Прокур вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ухилення обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що клопотання прокурора носить формальний характер, а наявність зазначених ризиків не обґрунтована.

Обвинувачений вину визнав у повному обсязі, був допитаний з приводу обвинуваченя, має зареєстроване місце місце проживання, потерпілий та свідок ОСОБА_8 також допитані в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 також вважає, що тримання під вартою для обвинуваченого є занадто суворим, а тому він не заперечує щодо застосування м`якшого запобіжного заходу.

Щодо перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, прокурором не зазначено жодного обґрунтованого доводу з цієї підстави.

Таким чином, вислухавши клопотання прокурора, який в судовому засіданні не довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи ОСОБА_4 , позицію учасників процесу, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено, що продовжують існувати ризики невиконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також, що він може ухилятися від суду. В той же час з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків необхідно змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашнього арешту в певний період доби.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 194, 201, 202, 331, 369, 372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 18 години до 08 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- перебувати за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 18 години до 08 години наступного дня;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- прибувати до Малинського районного суду Житомирської області за викликом у судові засідання.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти негайно та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .

Виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 покласти на Відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області (м. Радомишль, вул.. Мала Житомирська, 13). Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд. Контороль за виконанням ухвали покласти на Коростенську окружну прокуратуру.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали до 30 листопада 2021 року включно.

Копію ухвали невідкладно направити до: Житомирської УВП №8 (місто Житомир, проспект Незалежності, 172), Відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області (м. Радомишль, вул. Мала Житомирська, 13), Коростенської окружної прокуратури для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1