справа № 615/1165/21
провадження № 1-кп/631/113/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,
з боку сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_3 ,
з боку сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2021 року під № 0000110, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А НО В И В:

05 червня 2021 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точного часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не видалось можливим, ОСОБА_4 маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням до житла, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи навмисно із корисливих мотивів, з метою власної наживи, прибув до огородженого дерев`яним парканом домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .
Прибувши до вказаного домоволодіння, хвіртка якого виявились не замкненою на запираючий пристрій, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння майном, безперешкодно, шляхом вільного доступу увійшов у двір, таким чином проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 , де впевнившись, що його подальші дії власником та сторонніми особами помічені не будуть, ОСОБА_4 створив умови для вчинення крадіжки, а саме, пошкодив провід сигналізації ззовні будинку та підійшовши до вікна, розташованого з тильної сторони вказаної будівлі, розбив його та протиправно заліз в середину будинку, таким чином проникнувши до житла.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадання чужого майна, шляхом проникнення до житла, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, протиправно, викрав з дачного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , емальовану миску із чорного металу, вартістю 1 гривня 25 копійок; емальовану миску із чорного металу, вартістю 1 гривня 25 копійок; емальовану миску із чорного металу, вартістю 2 гривні 25 копійок; емальовану миску із чорного метали, вартістю 3 гривні 75 копійок; емальовану каструлю із чорного металу, вартістю 2 гривні 25 копійок; емальований чайник без кришки із чорного металу, вартістю 6 гривень 00 копійок; чотири колісники металеві із чорного металу, вартістю 64 гривні 00 копійок; кельму із чорного металу з дерев`яною ручкою, вартістю 2 гривні 00 копійок; задвижку металеву із чорного металу з плити пічного опалення, вартістю 4 гривні 00 копійок; дверцята металеві із чорного металу від печі пічного опалення вартістю 7 гривень 25 копійок; два капкани металеві із чорного металу, вартістю 3 гривні 25 копійок, плиту від плити пічного опалення зі чорного металу, яка поділена на чотири нерівні частини вартістю 80 гривень 50 копійок; кільця металеві від печі пічного опалення із чорного металу у кількості сім штук, вартістю 262 гривні 50 копійок та металобрухт чорного металу загальною вагою 25 кілограмів 350 грам, вартістю 126 гривень 75 копійок.
Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення злочину, а викрадене майно, загальна вартістю якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 18618/18834-18851 від 26 липня 2021 року, зробленого Національним науковим центром «Інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса» склала 567 гривень 25 копійок,незаконно обернув на свою користь та розпорядився ним за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на зазначену суму.

Окрім цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , 06 червня 2021 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, більш точного часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не видалось можливим, маючи прямий умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням до сховища, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи навмисно із корисливих мотивів, з метою власної наживи, повторно прибув до огородженого дерев`яним парканом домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .
Прибувши до вказаного домоволодіння, хвіртка якого виявились не замкненою на запираючий пристрій ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння майном, безперешкодно шляхом вільного доступу увійшов у двір, таким чином проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 , де впевнившись, що його подальші дії власником та сторонніми особами помічені не будуть, підійшов до господарського приміщення, двері якого виявились не замкненими на запираючий пристрій, та безперешкодно протиправно зайшов в середину, таким чином проник до сховища.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до житла.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до сховища, ОСОБА_4 , діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, цілковито усвідомлюючи, що він у незаконний спосіб здійснює вилучення чужого майна поза волею його власника, таємно, умисно, протиправно, намагався викрасти електроприлад побутовий дриль «Торех 68013», вартістю 330 гривень 00 копійок; скляні банки ємністю 3 літри у кількості двох штук, вартістю 18 гривень 00 копійок; ручний інструмент монтировку із чорного металу, вартістю 20 гривень 00 копійок; дріт чорного кольору загальною довжиною 178 метрів (кабель ПВ 3х1,5, багатожильний), вартістю 715 гривень 56 копійок, загальна вартість яких становить 1083 гривні 56 копійок відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 18618/18834-18851 від 26 липня 2021 року, зробленого Національного наукового центру «Інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса».
Однак на місці скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 , був виявлений та зупинений ОСОБА_6 , у зв`язку з чим з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням до сховища, вчинений повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , на пропозицію суду щодо призначення йому захисника відмовився від останнього, зазначивши, що буде самостійно здійснювати захист своїх інтересів, при цьому, винним себе визнав повністю, пояснивши, що дійсно скоїв інкриміновані йому в вину кримінальні правопорушення при вищевикладених обставинах.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї провини, а також те, що він не ставить під сумнів фактичні обставини справи, а також правильність розуміння ним змісту цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції ОСОБА_4 .
Прокурор у судовому засідання посилаючись на те, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин у справі, висловив думку про недоцільність досліджування під час судового розгляду справи усіх доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюють ся.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлений завчасно та належним чином відповідно до приписів Кримінального процесуального кодексу України.
На електронну адресу суду потерпіла ОСОБА_5 направила заяву, що була зареєстрована за вхідним № ЕП-1283/21 вх. від 26 серпня 2021 року, відповідно до якої просила розгляд справи провести за її відсутності.
В судовому засіданні у порядку, передбаченому статтею 325 Кримінального процесуального кодексу України, судом, з урахуванням думки учасників судового провадження, було вирішено питання про проведення судового розгляду без участі потерпілої, адже є можливим за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, з огляду на те, що цивільний позов в рамках кримінального провадження заявлений не був.
У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь - якого впливу із чиєї б то не було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованим йому органом досудового розслідування кримінальним правопорушенням, погодженні з кваліфікацією вчинених ним діянь, підтвердженням ним фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих статтею 91 Кримінального процесуального кодексу України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені статтею 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, в рішенні від 19 жовтня 2006 року у справі «Коваль проти України», відповідно до пункту 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Також, в рішеннях від 28 жовтня 2010 року у справі «Леонід Лазаренко проти України» та від 16 грудня 2010 року у справі «Боротюк проти України» зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80 відповідно).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вільній формі дав суду свої пояснення, зазначивши, що дійсно за наведених в обвинувальному акті обставин та відображеного алгоритму, на початку літа 2021 року, більш точної дати не пам`ятає, він проник на територію занедбаного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом побиття вікна проник у середину будинку, звідки скоїв крадіжку різних металевих речей, які згодом здав до пункту приймання металобрухту. На виручені від продажу кошти купив собі продукти харчування та цигарки. Також ОСОБА_4 вказав, що наступного дня він повернувся до вказаного домоволодіння, щоб взяти ще металеві речі та продати їх, оскільки у нього було дуже скрутне матеріальне становище, проте на місці вчинення правопорушення його затримав сусід ОСОБА_6 , який й викликав працівників поліції. Обвинувачений ОСОБА_4 виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини та запевнив суд, що більше такого не повториться.

Покази ОСОБА_4 , які надані останнім у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Згідно із статтею 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Тобто, докази це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, про це наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі з єдиним унікальним № 154/3213/16.
У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина 2 статті 84 Кримінального процесуального кодексу України).
В свою чергу, з досліджених судом у судовому засіданні документів, що були надані стороною обвинувачення, судом встановлено наступне.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки № 262540505, сформованої 22 червня 2021 року о 12 годині 39 хвилин 13 секунд, земельна ділянки з житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .
Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, власником житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_7 .
З копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гонтівської сільської ради Валківського району Харківської області ОСОБА_8 25 липня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 367, вбачається, що ОСОБА_7 будучи власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на випадок своєї смерті зробив розпорядження, заповівши його донці ОСОБА_9 .

Відповідно до копії свідоцтв про зміну імен, виданих Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 24 березня 2016 року серії НОМЕР_1 та 25 березня 2021 року серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », ОСОБА_7 змінив прізвище на « ОСОБА_11 ».

Згідно з копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52068443 від 28 травня 2018 року встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 заведено спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , номер у спадковому реєстрі № 62481336, номер у нотаріуса 5/2018.

Протоколом огляду місця події від 06 червня 2021 року, складеного слідчим Слідчого відділення Відділу поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_13 , у період часу з 13 години 46 хвилин по 14 годину 47 хвилин в присутності понятих: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також ОСОБА_6 зафіксовані обстановка та обставини вчинення кримінального правопорушення, за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь яких зауважень та в цілому відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15 червня 2021 року, складеного слідчим Слідчого відділення Відділу поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області ОСОБА_16 , вбачається, що у період часу з 19 години 11 хвилин по 19 годину 20 хвилин в присутності понятих: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також за участі свідка ОСОБА_17 , було проведено огляд місцевості території біля домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду свідок ОСОБА_17 добровільно видала вироби з чорного металу, які 05 червня 2021 року придбала у місцевих жителів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а саме: чотири емальованих миски із чорного металу, алюмінієву каструлю, емальований чайник, чотири колісники, кельму з дерев`яною ручкою, задвижку з плити пічного опалення, дверцята від печі пічного опалення, два капкани, плиту від плити пічного опалення; кільця металеві від печі пічного опалення та металобрухт чорного металу загальною вагою 25 кілограмів 350 грам. Вказаний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь яких зауважень та в цілому відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення.

Постановою слідчого Слідчого відділення Відділу поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_13 про визнання речовими доказами від 29 червня 2021 року, дриль марки «Торех», скляні банки ємністю 3 літри, провід у чорній обмотці, метала леву монтировку визнано речовими доказами у кримінальному провадження № 0000110 від 07 червня 2021 року та передано на зберігання до камеру зберігання речових доказів Слідчого відділення Відділу поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області.

Постановою слідчого Слідчого відділення Відділу поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_13 про визнання речовими доказами від 15 червня 2021 року, чотири емальованих миски, каструлю, емальований чайник, чотири колісники, кельму з дерев`яною ручкою, задвижку з плити пічного опалення, дверцята від печі пічного опалення, два капкани, пошкоджену плиту від плити пічного опалення; кільця металеві від печі пічного опалення та лом чорного металу загальною вагою 25 кілограмів 350 грам визнано речовими доказами у кримінальному провадження № 0000110 від 07 червня 2021 року та передано на зберігання до камеру зберігання речових доказів Слідчого відділення Відділу поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області.

Постановою слідчого Слідчого відділення Відділу поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_20 про визнання речовими доказами від 13 липня 2021 року, емальовані миски із чорного металу у кількості 4 штук, чайник емальований із чорного металу без кришки, колісники металеві із чорного металу у кількості 4 штук, кельма із чорного металу із дерев`яною ручкою, задвижку металеву із чорного металу, дверцята металеві із чорного металу, капкани металеві із чорного металу у кількості 2 штук, плиту пічного опалення із чорного металу поділену на 4 нерівні частини, кільця із чорного металу у кількості 7 штук, металобрухт чорного металу загальною вагою 25 кілограмів 350 грам, визнано речовими доказами у кримінальному провадження № 0000110 від 07 червня 2021 року та передано на зберігання до камеру зберігання речових доказів Слідчого відділення Відділу поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області.

Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області, постановленою 29 червня 2021 року у справі з єдиним унікальним № 615/851/21 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, шляхом заборони володіння, користування, розпорядження, відчуження будь яким особам, на майно, що було тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 15 червня 2021 року, а саме чотири емальовані миски, каструлю алюмінієву, емальований чайник, чотири колісники, кельму з дерев`яною ручкою, задвижку та дверцята з плити пічного опалення, лом чорного металу загальною вагою 25 кілограмів 350 грам.

З висновку товарознавчої експертизи № 18618/18834-18851, складеного 26 липня 2021 рокусудовим експертом науковим співробітником Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса» ОСОБА_20 , вбачається, що загальна ринкова вартість наданого на дослідження та зазначеного в постанові майна, станом на 05 червня 2021 року склала 567 гривень 25 копійок; загальна ринкова вартість наданого на дослідження та зазначеного в постанові майна, станом на 06 червня 2021 року склала 1083 гривні 56 копійок. Вартість майна за кожним найменуванням окремо наведена в таблицях № 1 та № 2.

Оцінюючи висновок експерта з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд визнає його вірними, мотивованими достатньо переконливо та такими, що не суперечать іншими доказам у справі.

Надаючи оцінку усім письмовим доказам суд відмічає наступне.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 Кримінального процесуального кодексу України).

Приписами статті 86 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Отже, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні статті 84 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджуються обставини, регламентовані статтею 91 вказаного нормативно правового акту України.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

Розглядаючи кримінальне провадження відповідно до частини 1 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов висновку щодо доведеності стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому в вину кримінальних правопорушень злочинів, оскільки він дійсно 05 червня 2021 року своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до житла та 06 червня 2021 року вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням до сховища, вчинений повторно.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05 квітня 2018 року у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.

Відповідно до пунктів 3 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 11 вересня 2019 року у справі № 725/2266/18, крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Також слід зауважити, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 569/1111/16-к, «проникнення як кваліфікуюча ознака… передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має… При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище»… вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном».
У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі № 205/5830/16-к вказано, що під поняттям «сховище» розуміється певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охорони, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.
Таким чином, конструкція частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України побудована таким чином, що кваліфікуюча ознака визначається від найбільш вузького поняття «житло» до більш широкого «інше приміщення» і далі до «сховища».
Така конструкція дозволила законодавцю охопити широкий перелік об`єктів, крадіжка з проникненням до яких утворює кваліфікований склад злочину.
Разом із тим, ці поняття в деяких випадках можуть співпадати за обсягом. Так, поняття «житло» та «інше приміщення» охоплюються родовим поняттям «приміщення», а поняття «житло» та «інше приміщення» можуть частково співпадати за обсягом із поняттям «сховище». Так, іноді житло або приміщення можуть водночас мати певні ознаки сховища (оскільки в них може постійно чи тимчасово зберігатися певне майно), водночас сховище не обов`язково має бути розташованим в приміщенні.
Тому в цілях кваліфікації злочину за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України встановлення факту крадіжки, поєднаної з проникненням до житла або іншого приміщення, не потребує подальшого встановлення і доказування ознак сховища.
Згідно положень статті 15 Кримінального кодексу України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Статтею 32 Кримінального кодексу України визначено, що повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Повторність відсутня після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку (частина 4 статті 32 Кримінального кодексу України із змінами, внесеними згідно із Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ).

Відповідно до примітки до статті 185 Кримінального кодексу України у статтях 185, 186 та 189 191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Дії його відповідають складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням до житла, а також кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням до сховища, вчинений повторно, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Підстав, у відповідності до частини 3 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, визначених частиною 4 статті 32 Кримінального кодексу України та тих, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Так, визначаючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, суд виходить з класифікації злочинів, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим скоєно тяжкий злочин.
Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 офіційного працевлаштування не має, на життя заробляє випадковими заробітками, не одружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має. Стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний, зі слів хронічних хвороб не має, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, до осіб з інвалідністю не належить. Відповідно до повідомлення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13 липня 2021 року № 4/1047, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був знятий з військового обліку 26 січня 2015 року згідно наказу Міністерства оборону України № 342, як не придатний до військової служби. ОСОБА_4 має остійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується негативно, що підтверджується довідкою міського голови Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_21 від 25 червня 2021 року № 04-37/2326. До кримінальної відповідальності ОСОБА_4 притягується вперше, що вбачається із довідки ОСК Головного управління Національної поліції України в Харківській області за № 245-14072020/63073.

З досудової доповіді, складеної 06 вересня 2021 року провідним інспектором Богодухівського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_22 щодо ОСОБА_4 , вбачається, що орган пробації вважає, що є середній ризик ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого обов`язків відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України.
В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає повне визнання вини та щире каяття, що проявилось у правдивій розповіді суду про всі обставини вчинених кримінальних правопорушень, регламентованих пунктом 1 частиною 2 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України щодо події кримінального правопорушення та висловлення жалю з приводу вчиненого й осуд своєї поведінки, а також всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні кримінальних правопорушень.

При цьому, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к).
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, судом не установлено.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжкого злочину, особу винного, який повністю визнав свою провину і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також враховує позицію прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченому за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 4 років позбавлення волі, за частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 3 років позбавлення волі та остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, із застосуванням положень статті 75 Кримінального кодексу України щодо звільнення від відбуття покарання із встановленням іспитового строку.
Виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідно призначити ОСОБА_4 покарання в межах, встановлених санкціями частини 3 статті 185 та частини 3 статті 15, частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням приписів статті 75 Кримінального кодексу України про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався, ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило, тому до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.
Питання щодо арешту майна, накладеного на стадії досудового розслідування, суд вирішує у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України.
Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному пунктом 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.
Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки в рамках кримінального провадження від 07 червня 2021 року за № 0000110 було проведено Національним науковим центром «Інститут судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса» судову товарознавчу експертизу за № 18618/18834-18851 від 26 липня 2021 року, витрати на залучення експерта за якою складають 3088 гривень 98 копійок, тому з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта експертної установи.
На підставі викладеного, враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України, керуючись статтями 4, 5, 12, частиною 3 статті 15, статтями 32, 50, 63, 65 67, 68, частиною 1 статті 70, статтями 75, 76, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, а також статтями 84, 91, 100, пунктом 3 частини 1 статті 118, частинами 1 та 2 статті 122, частино 2 статті 124, частиною 1 статті 126, статтею 174, частиною 3 статті 349, статтями 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 15 частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання:
- за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктом 2 частиною 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні № 0000110, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2021 року: емальовану миску із чорного металу, вагою 250 грам, зовнішній діаметр якої складає 20 сантиметрів, яка має незначні ушкодження та придатна для подальшого використання, бувшої у використанні; емальовану миску із чорного металу, вагою 300 грам, зовнішній діаметр якої складає 23 сантиметри, яка має незначні ушкодження та придатна для подальшого використання, бувшої у використанні; емальовану миску із чорного металу, вагою 450 грам, зовнішній діаметр якої складає 27 сантиметрів, яка має незначні ушкодження та придатна для подальшого використання, бувшої у використанні; емальовану миску із чорного металу, вагою 750 грам, зовнішній діаметр якої складає 30 сантиметрів, яка має незначні ушкодження та придатна для подальшого використання, бувшої у використанні; емальовану каструлю із чорного металу, вагою 450 грам, зовнішній діаметр якої складає 18 сантиметрів, яка має незначні ушкодження та придатна для подальшого використання, бувшої у використанні; чайник емальований без кришки із чорного металу, вагою 1 кілограм 200 грам, зовнішній діаметр якого складає 16 сантиметрів, який не має ушкоджень та придатний для подальшого використання, бувшого у використанні; чотири колісники металеві із чорного металу від печі пічного опалення, загальною вагою 4 кілограма 580 грам, кожен з яких 35 сантиметрів довжиною, які не мають ушкоджень та придатні для подальшого використання, бувші у використанні; кельма із чорного металу з дерев`яною ручкою, вагою 400 грам, загальною довжиною 28 сантиметрів, які не мають ушкоджень та придатні для подальшого використання, бувші у використанні; задвижку металеву із чорного металу з плити пічного опалення, вагою 800 грам, загальною довжиною 30 сантиметрів (довша сторона), яка не має ушкоджень та придатна для подальшого використання, бувшої у використанні; дверцята металеві із чорного металу від печі пічного опалення, вагою 1 кілограм 450 грам, 20 х 20 см., які не мають ушкоджень та придатні для подальшого використання, бувші у використанні; капкани металеві із чорного металу у кількості 2 штук, загальною вагою 650 грам, які не мають ушкоджень та придатні для подальшого використання, бувші у використанні; плиту від пічного опалення із чорного металу, яка поділена на 4 нерівні частини, загальною вагою 15 кілограм 100 грам, яка має ушкодження та не придатна для подальшого використання, бувшої у використанні; кільця від пічі пічного опалення із чорного металу у кількості 7 штук, загальною вагою 4 кілограма 350 грам, зовнішній діаметр яких складає двох кілець 9 см., двох кілець 15 см., двох кілець 20 см., одного кільця 25 см., які не мають ушкоджень та придатні для подальшого використання, бувші у використанні; металобрухт чорною металу, загальною вагою 25 кілограм 350 грам; ручний інструмент монтировку із чорного металу, вагою 1 кілограм 150 грам, загальною довжиною 55 см., яка не має ушкоджень та придатна для подальшого використання, бувшої у використанні; банки скляні прозорі ємкістю 3 літри, які не мають ушкоджень та придатні для подальшого використання, бувші у використанні; дріт чорного кольору, загальною довжиною 178 м., кабель ПВХ 3 х 1,5 багатожильний, який не має ушкоджень та придатний для подальшого використання, не бувший у використанні; електроприлад побутовий дриль «Торех 68013» з корпусом зеленого кольору, надписом «Торех», кнопками пуску жовтого кольору та позначкою чорного кольору, з шнуром та виделкою чорного кольору, яка не має ушкоджень та придатна для подальшого використання,бувшої у використанні, які відповідно до квитанцій, порядковий номер 798, номер книги обліку речових доказів 57, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Богодухівського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_23 за належністю.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 18618/18834-18851 від 26 липня 2021 року, у розмірі 3088 гривень 98 копійок, проведеної Національним науковим центром «Інститут судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса», стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави.
Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області, постановленою 29 червня 2021 року у справі з єдиним унікальним № 615/851/21, на майно, що було тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 15 червня 2021 року, а саме чотири емальовані миски, каструлю алюмінієву, емальований чайник, чотири колісники, кельму з дерев`яною ручкою, задвижку та дверцята з плити пічного опалення, лом чорного металу загальною вагою 25 кілограмів 350 грам, скасувати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.
Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1