Справа № 487/8246/21
Провадження № 1-кс/487/6478/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001642 від 17.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.361 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22.11.2021 року прокурор Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням, в якому просила накласти арешт у рамках розслідування кримінального провадження №0001642 від 17.11.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, на речові докази, а саме: мобільний телефон марки Samsung A 32 модель SM-A325F/DS imei НОМЕР_1 ; два жорстких диска - TOSHIBA HDWD110 S/N X9UMA10FS; WDC WDS2 40G2G0A-00Jh30 s/n 16, WWN: НОМЕР_2 .

Підставою звернення стало те, що під час досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на майно з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001642 від 17.11.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 17.11.2021 до Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області надійшли матеріали з Департементу кіберполіції НПУ відділу протидії кіберзлочинам в Миколаївській області, про те, що невстановлена особа, перебуваючи на території м. Миколаєва, не санкціоновано втрутилась в роботу електронно-обчислювальних машин, тобто формально в діях невстановленої особи, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України

Під час проведення обшуку 20.11.2021 за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 вилучено:

-Мобільний телефон марки Samsung A 32 модель SM-A325F/DS imei НОМЕР_1 ;

Два жорстких диска

-TOSHIBA HDWD110 S/N X9UMA10FS

-WDC WDS2 40G2G0A-00Jh30 s/n 16, WWN:50013448B66E69A8

Відповідно до вимог КПК України 20.11.2021, вилучене майно постановою слідчого визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так прокурором доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є доказами та доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу .

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001642 від 17.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.361 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадження №0001642 від 17.11.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, на речові докази, а саме: мобільний телефон марки Samsung A 32 модель SM-A325F/DS imei НОМЕР_1 ; два жорстких диска - TOSHIBA HDWD110 S/N X9UMA10FS; WDC WDS2 40G2G0A-00Jh30 s/n 16, WWN: НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1