Провадження № 1-кс/359/2148/2021
У Х В А Л А
Іменем України

29 листопада 2021 м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту нерухомого майна,

в с т а н о в и в :
У проваджені Бориспільського міськайонного суду Київської області перебуває вищезазначене клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з земельної ділянки, кадастровий номер: :04:001:4539.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 від 30.09.2021, у справі № 359/9392/21, провадження № 1-кс/359/1480/2021, задоволено клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 25.03.2021 року, за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а саме: земельну ділянку, яка розташована в Бориспільському районі Київської області, і належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_4 , з кадастровим номером: :04:001:4539.

Відповідно до вказаної вище ухвали суду, клопотання про накладення арешту на нерухоме майно обґрунтовано тим, що означена земельна ділянка визнана речовим доказом в межах кримінального провадження за №0000188 від 25.03.2021 згідно з постановою від 30.09.2021 року.

17.11.2021 року слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000188 від 25.03.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Заявник вважає, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 року, про накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку, є незаконною та такою, що порушує законні права та інтереси їх власника. Арешт був накладений необґрунтовано і на даний час у застосуванні такого заходу потреби немає.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.

Адвокат ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання без його участі та власника майна.

Прокурор ОСОБА_8 та слідча ОСОБА_7 надали заяви в яких не заперечують проти скасування арешту на майно та просять розглядати клопотання за їхньої відсутності відсутності.

Їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалася.

Слідчий суддя, ознайомившись із матеріалами клопотання, матеріалами кримінального провадження № 0000188 від 25.03.2021 року, дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Зегіез А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 від 30.09.2021 року у справі № 359/9392/21, провадження № 1-кс/359/1480/2021, задоволено клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 25.03.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а саме: земельну ділянку, яка розташована в Бориспільському районі Київської області, і належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_4 , з кадастровим номером: :04:001:4539.

Зазначена ухвала обґрунтована тим, що вищевказані земельні ділянки були об`єктом злочинних дій.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000188 судом встановлено, що 17.11.2021 року слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000188 від 25.03.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Питання про скасування арешту майна слідчим не вирішено у встановленому законом порядку, а тому з метою не порушення права особи на володіння своїм майном, слідчий суддя у відповідності до вимог чинного законодавства, та відсутності підстав у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження №0000188 від 25.03.2021 у вигляді арешту майна, оскільки кримінальне провадження, в межах якого відповідний захід забезпечення було застосовано, закрито, відповідно до ч.1 п.2 ст. 284 КПК України, прийшов до переконання про скасування арешту.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 100, 170,173-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме земельну ділянку з кадастровим номером: :04:001:4539, яка розташована в Бориспільському районі Київської області, що був накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 року.

Скасувати заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обмежень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером: :04:001:4539, яка належить ОСОБА_4 на праві власності.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1