Справа № 458/172/21
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
23.12.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акта в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 від 26.08.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Бориня Турківського району Львівської області, який до взяття під варту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
встановив:
У провадженні Турківського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 від 26.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів без визначення застави.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені у ст. 177 КПК України, а саме, ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та суворості можливого покарання; ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити уникнення цих ризиків та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим. Просив клопотання задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, оскільки він не має наміру переховуватись від суду, як і впливати на свідків. Зазначив, що до взяття під варту, він також не намагався втекти, особисто повідомив про те, що проживав за кордоном.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив проти клопотання з таких підстав. Так, захисник вважає, що прокурор у клопотанні покликається на необґрунтовані ризики та надумані обставини щодо поведінки обвинуваченого. Зокрема, прокурором не наведено конкретних фактів та дій обвинуваченого, які б давали підстави стверджувати, що він буде переховуватись від суду, чинити вплив на свідків. Єдине покликання на тяжкість можливого покарання не може бути підставою для обґрунтування ризику переховування, а щодо свідків, то такі взагалі відсутні, оскільки очевидців самої пригоди не було. Зазначив, що потерпілі висловлювали вже свою думку щодо запобіжного заходу обвинуваченому, просили змінити такий, що на думку захисника свідчить про те, що вони довіряють обвинуваченому, і що він не втече. З рахуванням того, що прокурор не довів наявність заявлених ним ризиків, просив відмовити в задоволенні клопотання, обрати обвинуваченому будь-який інший більш м`який запобіжний захід.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 також заперечив проти клопотання прокурора. Вказав, що прокурор не долучив до клопотання доказів щодо обґрунтованої підозри, доказів, які б вказували на існування ризиків переховування та впливу на свідків з боку обвинуваченого. З покликанням на практику ЄСПЛ захисник наголосив на тому, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, ризик переховування не може оцінюватись виходячи лише з тяжкості можливого покарання, при цьому ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою. Оскільки клопотання прокурора базується на припущеннях, таке не обґрунтоване доказами, тому просив у задоволенні клопотання відмовити. Вважає, що достатнім буде обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави або ж домашнього арешту, зокрема цілодобового.
Потерпілі в судове засіданні не з`явились, причин неявки не повідомили.
Заслухавши сторін кримінального провадження, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд виходить з таких мотивів.
Як видно з обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000663 від 26.08.2020, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України відноситься до тяжких злочинів.
У цьому кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 03.11.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 01.01.2022 включно.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У відповідності до положень ст. 199 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. При цьому, прокурор повинен довести, що обставини, визначені частиною 3 цієї статті виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Розглянувши питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, про що заявив клопотання прокурор, оцінивши доводи та заперечення всіх учасників судового провадження, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу і які передбачені у п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так продовжує існувати і не зменшився обґрунтований ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду.
Існування цього ризику, пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . При цьому, суворість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, яке може бути призначене обвинуваченому в разі визнання його винуватим, саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Можливе притягнення до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, на переконання суду, у будь-який час може бути розцінена обвинуваченим більш небезпечними ніж переховування та втеча.
Суд враховує і те, що обвинувачений має закордонний паспорт, використавши який може залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тривалий час проживав за кордоном.
Також не зменшився і ризик того, що обвинувачений може чинити спроби впливати на свідків, які є його односельчанами та сусідами.
При з`ясуванні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань, а саме те, що на стадії судового розгляду свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні.
Суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність очевидці, свідків, оскільки такі обставини можуть бути встановлені та перевірені лише під час судового розгляду кримінального провадження.
Оскільки, свідки в цьому кримінальному провадженні ще не були допитані в судовому засіданні, відтак вказаний ризик продовжує існувати і не зменшився.
Щодо аргументів захисників обвинуваченого про те, що прокурором не наведено конкретних фактів та дій обвинуваченого, які б давали підстави стверджувати про наявність ризиків переховування та впливу на свідків, то суд зазначає, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії, однак у ході розгляду клопотання суд встановив, що обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому в разі зміни запобіжного заходу.
Щодо заперечень сторони захисту про те, що прокурором не надано доказів на обґрунтування підозри обвинуваченому, то суд зазначає, що оцінка наявності обґрунтованої підозри, доказів, що свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого зі вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, вже були предметом дослідження та перевірки під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і чинний КПК України не вимагає надання повторної оцінки таким обставинам в межах розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу.
Доводи сторони захисту про процесуальну поведінку ОСОБА_4 до взяття його під варту, зокрема те, що він не переховувався, не чинив впливу на свідків, що потерпілі довіряють обвинуваченому в тому, що він не втече, суд вважає недостатніми для зміни запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід застосовується для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час усього кримінального провадження, і наявність певного виду запобіжного заходу, а в цьому кримінальному провадженні тримання під вартою, забезпечує досягнення мети застосування такого виду запобіжного заходу.
Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема застави, домашнього арешту, як просили захисники обвинуваченого, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобігання встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель двох осіб, враховує вік обвинуваченого, задовільний стан його здоров`я, те що він одружений, раніше не був судимий, до взяття під варту не був працевлаштований. Доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, наявності у нього утриманців, постійного місця роботи учасниками кримінального провадження суду не надано.
Відтак, враховуючи те, що прокурор довів обставин, які свідчать, що ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою не зменшились і такі продовжують існувати, наявність таких обставин виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.
Підстав для визначення розміру застави не має, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людей.
Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 331 КПК України,
ухвалив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю смт. Бориня Турківського району Львівської області, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20 лютого 2022 року включно.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору, а також направити начальнику Львівського слідчого ізолятора Управління Державної Пенітенціарної служби України у Львівській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала постановлена, проголошена та підписана 23.12.2021.

Суддя ОСОБА_1