ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/2460/21

Номер провадження 1-кп/495/15/2022

17 січня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № №0000022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Козацьке, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, пенсіонера, з середньотехнічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_6

представник потерпілого захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 12 січня 2021 року о 17 годині 45 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Опель-Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 1.5; підпункт «б,д» п. 2.3, п.12.1., п.12.3. «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.
У подальшому, в зазначений день приблизно о 17:45 годині, обвинувачений ОСОБА_3 наближаючись до розташованого праворуч за ходом руху будинку № 23А «Автомийка», вищезазначеної вулиці, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений ОСОБА_3 , заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у порушення вимог п.п. 12.1., 12.3. зазначених Правил та відволікся від керування, з моменту об`єктивної можливості виявити пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась в попутному напрямку по проїзній частині попереду у смузі руху його автомобіля, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку для руху, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, продовжив рух у зазначеному режимі та передньою правою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на зазначеного пішохода ОСОБА_8 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у виді: важкої закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в м`яких покривах склепіння черепу, з крововиливами в тверду мозкову оболонку з стисканням речовини головного мозку; закритої травми тулуба з неповним розривом грудо-поперекового відділу хребта, травми кінцівок: а) садно задньої поверхні правого ліктьового суглоба; б)закритого перелому кісток лівої гомілки в області нижньої третини, крововиливів в м`яких тканинах лівої гомілки.
Смерть ОСОБА_8 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вищевказаною поєднаною травмою голови, тулуба та кінцівок та настала 16.01.2021 року о 11 год. 00 хв. в КНП «Білгород-Дністровській багатопрофільній міській лікарні».
Порушення вимог пунктів п. 1.5; підпункт «б,д» п. 2.3, п.12.1., п.12.3. «Правил дорожнього руху» обвинуваченим ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої спричинено смерть потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 12.01.2021 року о 17:45 год. він керував автомобілем марки «Опель-Кадет», р/н НОМЕР_1 , з ввімкнутим ближнім освітленням передніх фар, у темний час доби здійснював рух на освітленій міським електроосвітленням ділянці проїзної частини по вул. Гагаріна, по асфальтному сухому дорожньому покриттю, з боку вул. Маяковського у напрямку вул. Молодіжна у м. Білгород-Дністровський Одеської області, приблизно зі швидкістю 40-42 км/год. Він рухався у смузі свого напрямку, наближаючись до розташованого праворуч будинку № 23-А «Автомийка», вищевказаної вулиці, та будучи осліпленим ліхтарем на стовпі, не відреагував на виниклу небезпеку руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась в поточному напрямку по проїзній частині попереду. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження. Він одразу зупинився та викликав поліцію та швидку. Потерпілому він відшкодував понесені матеріальні збитки. Щодо стягнення моральної шкоди, пояснив, що покладається на рішення суду, однак таких великих коштів у нього не має. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що померла ОСОБА_8 була його дружиною. Йому зателефонували та повідомили про те, що на його дружину був здійснений наїзд і її забрала швидка. У лікарні його дружина пробула з 12.01 по 16.01.2021 року після чого померла від отриманих ушкоджень. Дійсно, обвинувачений повністю відшкодував матеріальну шкоду щодо ліків та поховання, але він просить задовольнити матеріальну шкоду, яку стягнути з обвинуваченого, оскільки у померлої ще залишилася мати похилого віку та донька. Просив не позбавляти обвинуваченого волі, цивільний позов підтримує.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого матеріального збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, задовільну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданий матеріальний збиток, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, а також враховуючи думку потерпілого, який просив обвинуваченого не позбавляти волі, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченим у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів

Під час судового розгляду представник потерпілого захисник ОСОБА_7 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 350 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася з душевних стражданнях у зв`язку зі втратою члена сім`ї.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищої соціально цінністю.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити повністю, стягнувши з обвинуваченого на його користь компенсацію моральної шкоди у сумі 350 000грн.

Під час судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 , матері загиблої, моральну шкоду у сумі 350 000 грн., а також заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 , доньки загиблої, моральну шкоду у сумі 350 000 грн.

З урахуванням того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до суду не з`явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, суд вважає їх позови залишити без розгляду, з правом звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 1 201,27 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 1 201,27 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи обставин та механізму ДТП в сумі 1 961,04 гривень.

Речові докази: автомобіль марки «OPEL KADETT» р/н НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію ОІС № НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 , який зберігається на майданчику тимчасовго утримання у АДРЕСА_2 - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .
Речові докази: свідоцтво про реєстрацію на автомобіль НОМЕР_3 ; водійське посвідчення серії НОМЕР_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Скасувати арешт з вилучених документів: свідоцтва про реєстрацію на автомобіль НОМЕР_3 , водійського посвідчення серії НОМЕР_4 , який був накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди у сумі 350 000 грн.

Цивільні позови ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без розгляду, з правом звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 1 201,27 гривень.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 1 201,27 гривень.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи обставин та механізму ДТП в сумі 1 961,04 гривень.

Речові докази: автомобіль марки «OPEL KADETT» р/н НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію ОІС № НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 , який зберігається на майданчику тимчасовго утримання у АДРЕСА_2 - повернути засудженому ОСОБА_3 .
Речові докази: свідоцтво про реєстрацію на автомобіль НОМЕР_3 ; водійське посвідчення серії НОМЕР_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження повернути засудженому ОСОБА_3 .

Скасувати арешт з вилучених документів: свідоцтва про реєстрацію на автомобіль НОМЕР_3 , водійського посвідчення серії НОМЕР_4 , який був накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2021 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1