Справа № 346/5949/21
Провадження № 1-кс/346/1101/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия клопотання слідчого заступника начальника СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000559 від 04.12.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, не судимого, депутатом не обирався, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України . Клопотання надійшло до суду 06 грудня 2021 р.
Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження в рамках якого подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника-
в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Коломийської окружної прокуратури, в обгрунтування якого посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 22.00 год 03.12.2021 по 05.00 год. 04.12.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_2 , де розпиваючи спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_3 , спиртні напої в ході чого на побутовому грунті між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт в ході якого ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, умисно наніс кулаками рук та дерев`яною палецею декілька ударів в область голови ОСОБА_8 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньо-черепної травми зі стисканням головного мозку з гострою правобічною субдоральною гематомою. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 померла на місці події.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
04.12.2021 року ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, затримано в порядку ст. 208 КПК України.
04.12.2021 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 частково визнав вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: протоколом затримання від 04.12.2021, протоколами допитів свідків, протоколами проведення огляду місця події та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, який згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачено виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1п.п.1,2,3 КПК України, а саме: ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Щодо ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду слід відмітити, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду та може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований та підтверджуються наявними матеріалами. Дійсним є такий ризик і у розрізі того, що підозрюваний перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду в подальшому.

Також, наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, оскільки не всі свідки на час розгляду даного клопотання, ще не допитані. Оцінюючи наявність цього ризику (вплив на свідків) у кримінальному провадженні, слід виходити з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та розуміти, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинення злочину у якому останній підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тим самим, наявності ризику впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слід відмітити, що при його оцінці слідчим суддею суворість передбаченого покарання виступає суттєвим елементом, зокрема, такий (ризик) є дійсним у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та у розрізі того, що уже в цей час останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що свідчить про його злочинну спрямованість, а також на даний час проводиться досудове розслідування та з`ясовуються всі обставини вчинення кримінального правопорушення.

Вказує, що враховуючи вище наведені ризики, репутацію підозрюваного, тяжкість злочинів, обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту - не можливе.
Згідно п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та вважають за необхідне клопотати перед судом про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний та його захисник не заперечили щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання суд доходить висновку.
Згідно зі ст.ст.131-132КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують .
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_9 , що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, що в судовому засіданні встановлено та доведено наявність та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та доходить висновку, що вагомість доказів та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).
Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.
З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, що в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 покладається необхідність запобігання вищезгаданим ризикам , що надає підстави неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його особу (не судимий), стан здоров`я, що на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває , міцність соціальних зв`язків : проживає з матір`ю, однак згідно характеристики у житлі створені неналежні умови для проживання , а від матері часто надходили усні заяви про зловживання ОСОБА_9 спиртними напоями, а також враховуючи, що існують зазачені вище ризики суд дійшов висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того враховуючи те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, яке спричинило смерть особи, характер та обставини його вчинення, вважаю, що розмір застави слід не визначати.
Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на строк, що не перевищує 60 днів до 01 лютого 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати Івано-Франківською установою виконання покарань № 12 та рахувати з часу його фактичного затримання 04 грудня 2021 о 14.00 год.
Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області.
Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1