УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР №0000030

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2021 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.

Зараховано ОСОБА_5 до строку покарання строк попереднього ув`язнення з 07.02.2021 до 12.08.2021 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 07.02.2021.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити та призначити більш м`яке покарання.

Прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Узагальнені доводи осіб, яки подали апеляційні скарги.

Обвинувачений стверджує, що судом фактично не досліджено обставини, внаслідок яких було вчинено злочин. Зазначив, що у вчиненому злочині щиро кається і сприяв розкриттю злочину.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого, вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. На думку прокурора, при призначенні покарання, суд хоча й послався, але недостатньо врахував суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину та його наслідки.

На переконання апелянта, призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, наближене до мінімального строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, є таким, що хоча і не виходить за межі зазначеної частини статті закону України про кримінальну відповідальність, проте за своїм розміром, з огляду на особу обвинуваченого, форму вини й мотиви їх вчинення, тяжкості наслідків, що настали, є явно несправедливим через м`якість.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

07.02.2021 приблизно о 06:00 год., ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні літньої кухні за адресою: м. Миколаїв, пров. 2 Баштанський, 17, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, реалізуючи умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 , умисно наніс останньому 37-39 ударів дерев`яною палицею у життєво важливі органи, а саме: в область голови та тулуба, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: великої кількості саден, синців, крововиливів в м`які тканини голови, тулуба, верхній та нижніх кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, крововиливів під м`яку мозкову оболонку мозку лівої та правої півкулі головного мозку, численних переламів ребер зліва та справа по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври, гемоперитонеуму, правобічного та лівобічного гемотораксу; розриву селезінки та лівої нирки, 8 ран в ділянці голови, які у своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у причинному зв`язку зі смертю.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали та просили задовольнити. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити та висловив свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого.

Проте, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, визнавши доведеним висунуте ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачення, суд першої інстанції сформулював обставини його вчинення.

У вироку взагалі не наведено аналізу та оцінки наявним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку. В обгрунтування вини ОСОБА_5 суд першої інстанції лише перерахував докази, та навів зміст лише окремих з них. Разом з тим, оцінка доказів полягає у тому, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ окремо та в сукупності.

Крім того, оцінка доказів передбачає аналіз його змісту або відомостей, які містяться у ньому, шляхом зіставлення зі змістом інших доказів на предмет, чи узгоджуються вони між собою, чи ні.

У вироку зазначено, що ОСОБА_5 відмовився від давання показань, що останній заперечував під час апеляційного розгляду. Стверджував, що надавав суду показання, але при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а тому вважав, що під час судового засідання показання давати знову не потрібно. Тобто, суд першої інстанції не з`ясував причини відмови обвинуваченого від давання показань.

Також, у поданій апеляційній скарзі зазначив, що судом фактично не досліджено обставини, внаслідок яких було вчинено злочин. Під час апеляційного розгляду обвинувачений висловив незгоду також з кваліфікацією його дій за ч.1 ст. 115 КК України, вважаючи, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України.

Окрім того, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, свідками є ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 злочину є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , але ці свідки до суду не викликалися, питання про необхідність виклику свідків взагалі не обговорювалося.

З огляду на обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, суд першої інстанції припустився занадто формального розгляду, на надавши оцінки усім доказам.

Отже, є слушними наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 доводи про те, що суд першої інстанції фактично не досліджував обставини, внаслідок яких вчинено злочин, взагалі не надав оцінку дослідженим доказам, що є істотним порушенням норм КПК України.

Суд вважає, що з огляду на наведене, судове рішення не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. ст. 94, 370 КПК України, оскільки, пославшись та навівши у вироку зміст доказів, надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції не надав їм належної оцінки та не мотивував прийняте рішення.

Тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зробити висновки щодо відповідності закону судового рішення, оскільки це пов`язано з безпосереднім дослідженням доказів та їх оцінкою судом.

З огляду на наведене, в даному кримінальному провадженні встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч.1 ст. 412 КПК України. Тому, враховуючи положення ст. 9 ч. 6 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження - верховенства права та законність (п. п. 1, 2 ч.1 ст. 7 КПК України), ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на наведене, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, оскільки містить вимоги прокурора про скасування вироку, та вимоги обвинуваченого про зміну вироку.

Інші доводи обвинуваченого та прокурора апеляційний суд не обговорює, оскільки вирок підлягає скасуванню з процесуальних підстав.

При новому судовому розгляді даного кримінального провадження суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене, усунути вказані в ухвалі порушення, перевірити доводи апелянтів, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення у відповідності до вимог закону.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та заявлені прокурором при обранні запобіжного заходу ризики того, що обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування ту суду, не зменшився, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2021 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити до 12 лютого 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3