ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1849/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000881 від 16.06.2021 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.294, ч.4 ст.27-ч.2 ст.347, ч.5 ст.27-ч.3 ст.206-2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2021 року, продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 07 листопада 2021 року включно.

Захисники підозрюваного ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора та застосувати будь - який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт, домашній арешт в певний період доби, особисте зобов`язання.

В обґрунтування апеляційних скарг, які за своїм змістом є ідентичними, захисники посилаються на необґрунтованість та незаконність судового рішення.

Посилаються на те, що слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підставу для продовження запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки прокурором не було доведено наявність ризиків, вказаних в клопотанні та передбачених ст.177 КПК України, а також стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри.

Вказують, що в клопотанні прокурор зазначив, що обставинами, які зумовили подати клопотання про продовження строку під вартою до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_10 є необхідність складання обвинувального акта та вручення його підозрюваному, а також ознайомлення підозрюваного з матеріалами досудового розслідування. На думку сторони захисту, такі твердження прокурора суперечать положенням ч.1 ст.290 КПК України, і вказані обставини не виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_11 під вартою після завершення досудового розслідування.

Зазначають, що 09 листопада 2018 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова підозрюваному ОСОБА_6 , обрано запобіжний захід у вигляді застави. Яка була внесена заставодавцем 12.11.2018 року в зв`язку з чим ОСОБА_6 , було звільнено з під варти та фактично з моменту звільнення до останнього застави запобіжний захід у вигляді застави. На даний час запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_6 , діє ніким не замінений та не скасований. Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає можливості застосування до підозрюваних, обвинувачених більше одного запобіжного заходу одночасно.

Стверджують, що судом першої інстанції при продовженні дії запобіжного заходу не прийнято до уваги відсутність аргументованої підозри, відсутність ризиків, в зв`язку з чим упереджено продовжено дію запобіжного заходу поза межами строку досудового розслідування. Вважають повідомлення про підозру не конкретизованим, що обмежує підозрюваного в його праві знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, а тому порушує його право на захист, не дає можливості для формування правової позиції та форми захисту в справі.

Просять врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання на території міста Харкова, має тісні соціальні зв`язки: одружений, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працевлаштований громадським активістом, був учасником АТО, має чимало нагород та відзнак, не планує переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Об`єктивних підстав вважати, що є ризики, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду прокурором не наведені. Стороною обвинувачення не надано жодних доказів які могли підтвердити законність попереднього оголошення ОСОБА_6 , в розшук який постійно проживав в місті Харкові, він нормальний спосіб життя не переховувався від органів слідства, стороною обвинувачення не надано жодних доказів що ОСОБА_6 , ухилявся від явки до органів досудового розслідування.

Прокурор до початку судового засідання подав заяву в якій просить провести судове засідання без його участі та повідомив, що 02.11.2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 закінчено у зв`язку з направленням обвинувального акту до Крснокутського районного суду Харківської області для розгляду по суті.

Також, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 до початку судового розгляду подав клопотання в якому просить провести судовий розгляд за його відсутності та за відсутності ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, підозрюваного та захисників, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000812 від 19.12.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.294, ч.2 ст.347 КК України.

Крім того, СУ ГУНП в Харківській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000786 від 11.09.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.206-2; ч.1 ст.294, ч.3 ст. 365-2 КК України.

11.09.2018 працівники Національної поліції України затримали в порядку ст. 208 КПК України інших осіб у кримінальному провадженні та повідомили їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

12.09.2018 працівники Національної поліції України затримали в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 та повідомили йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України.

14.09.2018 підозрюваному ОСОБА_6 Київським районним судом м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

14.09.2018 кримінальне провадження № 0000786 від 11.09.2018 та № 0000812 від 19.12.2015 об`єднано в одне кримінальне провадження під номером № 0000812.

07.11.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.1 ст. 294, ч.4 ст. 27 - ч. 2 ст. 347, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 206-2 КК України.

В листопаді 2019 ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваним продовжений строк тримання під вартою з визначенням застави.

Після внесення застави підозрюваний був звільнені з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

01.12.2018р. керівником Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000812 продовжено до 3 місяців.

10.12.2018 Київським районним судом м. Харкова строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 5 місяців (до 12.02.2019).

Відповідно до вимог ст. 290 КПК України, підозрюваним та його захисникам повідомлено, про закінчення досудового розслідування та забезпечені належні умови для реалізації права на доступ до матеріалів.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не з`являвся до слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, 16.06.2021 з кримінального провадження № 0000812 виділені матеріали відносно підозрюваного ОСОБА_6 в окреме провадження за номером №000881 від 16.06.2021 за ч.1 ст. 294, ч.4 ст. 27 - ч. 2 ст. 347, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 206-2 КК України.

Кримінальне провадження зупинено у зв`язку з переховуванням підозрюваного.

30.06.2021 Київським районним судом м. Харкова надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто.

05.07.2021 досудове розслідування №000881 відновлено у зв`язку з встановленням місцезнаходження підозрюваного.

06.07.2021 Київським районним судом м. Харкова підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 8 діб (до 12.07.2021 включно) в рамках строку досудового розслідування.

07.07.2021 на підставі ст.290 КПК України підозрюваному ОСОБА_6 та потерпілим повідомлено про завершення досудового розслідування кримінального провадження №0000881 та надано доступ до матеріалів провадження, які складаються з 28 томів.

12.07.2021р. Київським районним судом м. Харкова підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.09.2021р. для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Ознайомлення підозрюваного та його захисників з матеріалами кримінального провадження проводиться щоденно, крім вихідних та святкових днів в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.294, ч.4 ст.27-ч.2 ст.347, ч.5 ст.27-ч.3 ст.206-2КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При прийнятті вказаного рішення, слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1 ст.294, ч.4 ст.27-ч.2 ст.347, ч.5 ст.27-ч.3 ст.206-2КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду, які наведені в ухвалі слідчого судді.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 , до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисників про неналежність наданих органом досудового розслідування доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованих правопорушень, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на інших учасників провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин матеріалів судового провадження , а саме того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочинів, які передбачені ч.1 ст.294, ч.4 ст.27-ч.2 ст.347, ч.5 ст.27-ч.3 ст.206-2КК України, то на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Тому колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також негативно вплине на дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1, 2 ст.23, ст.95, 224 КПК).

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

Доводи, на які посилаються в апеляційній скарзі захисники підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні прокурора, спростовуються відомостями кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею цілком обґрунтованого рішення.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації, одружений, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був учасником АТО, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, згідно підозри, вони не стали для нього стримуючим фактором для уникнення від вчинення дій.

Відомостей, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Посилання сторони захисту, що відносно ОСОБА_6 обирався запобіжний захід, та діє у вигляді застави є необґрунтованим, оскільки, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не з`являвся до слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 30.06.2021 Київським районним судом м. Харкова надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тобто підозрюваний ОСОБА_6 порушив запобіжний захід у вигляді застави та 06.07.2021 Київським районним судом м. Харкова підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилання сторони захисту про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 за межами строку досудового розслідування, колегія суддів зазначає наступне необґрунтованими, оскільки судовим розглядом встановлено, що 07.07.2021 відповідно до вимог ст.290 КПК України старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 повідомлено сторонам кримінального провадження про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження, та надано (забезпечено) до них доступ і дані вимоги на момент розгляду клопотання у суді першої інстанції не були виконані, а у відповідності до ч.3 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, в порядку ст.290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.283 КПК України відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, на час розгляду судом першої інстанції клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було завершеним із наданням підозрюваному та його захисникам доступу до матеріалів досудового розслідування, а не закінченим, відповідно до положень ч.3 ст. 283 КПК України.

Разом з тим, з повідомлення прокурора, поданого ним через канцелярію Харківського апеляційного суду вбачається, що на час перегляду апеляційним судом ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні та який спрямовано до Краснокутського районного суду Харківської області для розгляду про суті.
Решта доводів, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники підозрюваного ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спростовуються матеріалами, доданими прокурором до клопотання, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення щодо необхідності продовження строків тримання під вартою в межах визначених строків досудового розслідування.

Отже, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вищезазначених ризиків.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: