1Справа № 314/3770/21 1-кп/335/811/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2021 року м.Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комишуваха, Комишуваської ОТГ, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, пенсіонера, інваліда третьої групи, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
16.03.2021 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
16.11.2021 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн.;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України,-
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився вищевказаними грошовими коштами на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, надавши наступні пояснення по суті пред`явленого обвинувачення.
Так, у день та час зазначений в обвинувальному акті, він дійсно перебуваючи у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.169 прим.19, пред`явив підроблений паспорт, який раніше вкрав та вклеїв до нього свою фотокартку, та отримав кредитні кошти у розмірі 2 400,00 грн., якими розпорядився на власний розсуд.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку.
З урахуванням викладених обставин, суд доходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, має постійне місце проживання, де зареєстрований у встановленому законом порядку, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, пенсіонер, інвалід третьої групи.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, послідовно визнає винуватість у скоєнні кримінального правопорушення та своїми активними діями сприяв суду у з`ясуванні обставин його вчинення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.
З урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого та його негативного ставлення до скоєного, а також те, що тяжких наслідків для оточуючих від його дій не настало, за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України в межах санкції статті, а саме у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн., оскільки такий вид покарання, на думку суду, є справедливим та співмірним, а також достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Саме таке покарання буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим кримінальним правопорушенням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними. При цьому, суд враховує усталену судову практику ЄСПЛ, зокрема у п. 38 свого рішення в справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи».
Крім того, судом встановлено, що вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.03.2021 ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Крім того вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.11.2021 ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.190, ч.ч.1, 4 ст.358 КК України та відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн.
Відповідно до ст.72 ч.3 КК України основне покарання у виді штрафу при призначені його за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягають і виконуються самостійно.
З урахуванням зазначеного, вироки Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.11.2021 та Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.03.2021 слід виконувати самостійно.
Потерпілим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
В обґрунтування позову зазначено про те, що 23 листопада 2018 року невідома особа знаходячись у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розташованому за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.169 використовуючи підроблений паспорт та ІПН на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлено кредитний договір та отримана картка з лімітом 2 400 грн.
Проведеної перевіркою було встановлено, що вище вказане кримінальне правопорушення було скоєно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовуючи раніше викрадений та підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання довірою співробітників АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заволодів кредитними коштами в сумі 2 400,00 грн., які обернув на свою користь, чим банку була заподіяна матеріальна шкода на вище вказану суму.
З урахуванням зазначеного, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 2 400,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За таких обставин, виходячи з доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а також з урахуванням положень ст. 1166 ЦК України, визнання обвинуваченим цивільного позову у повному обсязі, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстави для його обрання при ухваленні вироку відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 369, 373, 374, 376, КПК України суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одні тисячу) гривень 00 копійок.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вироки Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.11.2021 та Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.03.2021 слід виконувати самостійно.
Цивільний позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином задовольнити.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1