Справа № 202/1367/21
Провадження № 1кп/202/236/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника цивільного відповідача ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000112 від 23.01.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пролетарське, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянин України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, офіційно працевлаштований в КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на посаді водія, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

23 січня 2021 року, приблизно о 07:35 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним тролейбусом «ПМЗ» інвентарний номер №1529, який належить КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР рухався в Індустріальному районі м. Дніпро по вул. Березинській зі сторони вул. Калинової в напрямку вул. Миколи Міхновського. Під час руху, ОСОБА_7 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг із другорядної дороги вул. Березинської, на якій встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, не переконався в безпеці маневру, не надав дорогу автомобілю «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі вул. Донецьке Шосе у м. Дніпро справа наліво по ходу його руху, виїхав на вказане перехрестя, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307».
Внаслідок дорожньо-транспортної події водію ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани у лівій тім`яно-скроневій області, садна лівої вушної раковини, забійної рани лівого кута роту з переходом на шкіру та слизову оболонку лівої щоки, забійної рани в підщелепній області по центру з переходом ліворуч, синця на нижній повіці правого ока з переходом вниз на проекцію правої гайморової пазухи та частково на праву спинку носа, синця в проекції гребня лівої клубової кістки з переходом в поперекову область, двох синців та саден на внутрішній поверхні правого колінного суглобу, закритої травми лівої нижньої кінцівки: закритого уламкового перелому виростків лівої великогомілкової кістки з відносно задовільним стоянням уламків та явищами гемартрозу лівого колінного суглобу, синців та саден лівої нижньої кінцівки (на зовнішній поверхні лівого стегна від верхньої до нижньої третини з частковим переходом на колінний суглоб, на передній поверхні лівого колінного суглобу з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, а також вгору на стегно та вниз на гомілку, на зовнішній поверхні лівої гомілки від верхньої до нижньої третини), що згідно висновку експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю, суду пояснив, що 23.01.2021 року він їхав на тролейбусі «ПМЗ» зі швидкістю 40 км/год. по вул. Березинській у м. Дніпро, коли під`їхав до перехрестя, не побачив автомобіль потерпілого, оскільки його закривав білий автобус, внаслідок чого не надав йому дорогу та скоїв з ним зіткнення.
Цивільний позов обвинувачений не визнав.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 23.01.2021 року він рухався на автомобілі «ЗАЗ 110307» по головній дорозі вул. Донецьке Шосе у м. Дніпро з приблизною швидкістю руху 50-60 км/год. Коли виїхав на перехрестя, водій тролейбусу «ПМЗ» ОСОБА_7 не надав йому дорогу і скоїв з ним зіткнення.
Внаслідок ДТП потерпілому заподіяно тілесні ушкодження і він перебував на лікуванні. Крім того, внаслідок зіткнення було пошкоджено його транспортний засіб.
Потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, уточнений в ході судового розгляду, у сумі 53 949,45 грн. через понесені витрати на придбання ліків та відновлення пошкодженого транспортного засобу, а також моральної шкоди у сумі 200000 грн., яку просив стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, з яким обвинувачений ОСОБА_7 на момент кримінального правопорушення перебував у трудових відносинах, за перенесені ним душевні страждання від наслідків ДТП.
Представник цивільного відповідача - Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради ОСОБА_6 суду показав, що КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради не визнає вимоги, зазначені у цивільному позові потерпілого, вважає, що вони є необґрунтованими. Витрати, які потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути на його користь, а саме 11 508,92 грн. не підтверджуються жодними медичними документами. Витрати у сумі 2400 грн. та 100 грн., як виручку від продажу, перерахунки на банківську картку невідомої особи ОСОБА_8 також нічим не підтверджені. Витрати у сумі 750 грн. на томографію не підтверджуються направленням лікаря. Крім того, у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, потерпілий просить 17 140 грн., як орієнтовну суму на лікування пошкоджених зубів, належним чином не підтверджується. Витрати на відновлення транспортного засобу, який, до того ж, не належить на праві власності потерпілому, також не підтверджується жодними доказами і є орієнтовною, як і всі вищевказані, тому цивільний відповідач просить відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілого.
Заявлена моральна шкода на суму 200 000 грн. є також орієнтовною, ніякими доказами не підтверджена, а тому, на думку представника цивільного відповідача, задоволенню не підлягає.
В судовому засіданні досліджено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.01.2021 року, відповідно до якого, 23.01.2021 року приблизно о 07:35 годині, в Індустріальному районі м. Дніпра на перехресті вулиць Березинської та Донецьке шосе сталося зіткнення автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та тролейбусу «ПМЗ» №1529 під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок даної ДТП водію ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження.
В судовому засіданні досліджено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.01.2021 року разом з схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого проводився огляд ділянки на перехресті вул. Березинської та вул. Донецьке шосе у м. Дніпро, де відбулось зіткнення транспортних засобів, а саме тролейбуса «ПМЗ» №1529 та автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Судом досліджено протокол огляду відео електронної системи «Безпечне місто» від 23.01.2021 року, яким встановлено, як тролейбус «ПМЗ» №1529, який рухається по вул. Березинській з боку вул. Калинової в напрямку вул. Щербини. Далі, вищевказаний тролейбус продовжує рух за вказаним напрямком та виїжджає без зупинки на перехрестя вул. Донецьке шосе та Березинської, де на смузі для руху транспорту в напрямку вул. Передової відбувається зіткнення тролейбусу «ПМЗ» №1529 та автомобіля «ЗАЗ 110307», який рухався по вул. Донецьке шосе в напрямку вул. Передової.
Також судом досліджено протокол огляду відеозапису від 25.01.2021 року, яким зафіксовано момент зіткнення вищевказаних транспортних засобів.
В судовому засіданні досліджено висновок експерта №347е від 11.02.2021 року із схемою до нього, відповідно до якого при огляді у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани у лівій тім`яно-скроневій області, садна лівої вушної раковини, забійної рани лівого кута роту з переходом на шкіру та слизову оболонку лівої щоки, забійної рани в підщелепній області по центру з переходом ліворуч, синця на нижній повіці правого ока з переходом вниз на проекцію правої гайморової пазухи та частково на праву спинку носа, синця в проекції гребня лівої клубової кістки з переходом в поперекову область, двох синців та саден на внутрішній поверхні правого колінного суглобу, закритої травми лівої нижньої кінцівки: закритого уламкового перелому виростків лівої великогомілкової кістки з відносно задовільним стоянням уламків та явищами гемартрозу лівого колінного суглобу, синців та саден лівої нижньої кінцівки (на зовнішній поверхні лівого стегна від верхньої до нижньої третини з частковим переходом на колінний суглоб, на передній поверхні лівого колінного суглобу з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, а також вгору на стегно та вниз на гомілку, на зовнішній поверхні лівої гомілки від верхньої до нижньої третини), що згідно висновку експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) зі значною силою переважно ліворуч, якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як не спричинили загрозливих для життя явищ в момент заподіяння.
В судовому засіданні досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 10.02.2021 року зі схемою до нього, який було проведено за участі понятих та гр. ОСОБА_7 , під час якого останній показав, що 23.01.2021 року він керував технічно справним тролейбусом «ПМЗ» №1529, рухався по проїзній частині вулиці Березинської з боку вулиці Калинової у напрямку вул. Щербини. Місце зіткнення транспортних засобів розташоване на відстані 1,5 м. від правого бордюрного каменю відносно напрямку руху тролейбусу «ПМЗ» №1529 та 9,9 м. від лівого бордюрного каменю відносно напрямку руху автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 .
Відповідно до висновків судово-автотехнічної експертизи №19/104-9/2/202 від 18.02.2021 року, порушення обвинуваченим правил дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 не виконав вимоги п.п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, а саме:
- п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;
- дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8. транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі, невиконання яких, згідно висновку експерта перебуває у причинному зв`язку із наслідками, що настали.
Для водія ОСОБА_7 не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 ПДР України.
При заданих механізмах пригоди, водій автомобіля «ЗАЗ 110307» ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти вказаній ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до смуги руху тролейбуса «ПМЗ».
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює факту виникнення ДТП за його вини, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України встановлена повністю, а досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку дають підстави суду для ухвалення по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 обвинувального вироку.
Враховуючи вищенаведене, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого, представника цивільного відповідача та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та висновки експертизи, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
ОСОБА_7 повинен нести кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який скоїв злочин з необережності, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, суд не знаходить.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді обмеження волі.
Разом з тим, наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_7 , відповідно до своїх моральних якостей і невтраченого почуття обов`язку перед державою, суспільством та потерпілими заслуговує на довіру й може виправитися без застосування до нього реального покарання.

Такий висновок суду ґрунтується на аналізі вчиненого злочину, який віднесено до необережних, встановленої судом можливості досягнення мети покарання без його відбування, щирого каяття, тому суд призначає покарання з випробуванням.
Позбавлення права керування транспортними засобами, відповідно до санкції статті 286 ч.1 КК України, є обов`язком додатковим покаранням.
На думку суду саме таке покарання відповідно до ч.2 ст. 50 та ч.2 ст. 65 КК України є не тільки карою за вчинений злочин, а буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.
При вирішені питання обґрунтованості заявленого потерпілим цивільного позову, суд враховує наступне.
Так, потерпілим ОСОБА_4 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, який було уточнено під час судового розгляду, в якому він просив стягнути з «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на його користь матеріальну шкоду в сумі 53 949,45 грн. та моральну на суму 200 000 гривень.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 знаходився в трудових відносинах з Комунальним підприємством «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради і таким чином, внаслідок ДТП заподіяв потерпілому ОСОБА_4 шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків.
Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Положення ч.1 ст.1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.
Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія ОСОБА_7 , який на відповідній правовій підставі керував тролейбусом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради є власником джерела підвищеної небезпеки - тролейбусу, на якому заподіяно шкоду потерпілому ОСОБА_4 , тому саме цивільний відповідач несе відповідальність за заподіяну шкоду як володар джерела підвищеної небезпеки, відповідно до ст. 1187 ЦК України.
Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 53 949,45 грн. обґрунтований, у частині понесених витрат на лікування, які підтверджуються товарними чеками на загальну суму 12 458, 92 гривень.
Щодо витрат на проведення експертного дослідження вартості заподіяних збитків внаслідок пошкодженого транспортного засобу у сумі 2500 гривень, а також витрат на виготовлення необхідних копій додатків до позовної заяви у сумі 378 грн., суд вважає, що позов у цій частині також підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.
Згідно звіту №8482 від 15.06.2021 року про визначення матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_4 , який згідно довіреності №661 від 15.06.2021 року уповноважений власником автомобіля ОСОБА_9 розпоряджатися автомобілем та представляти інтереси в судах, становить 38 612, 53 грн., крім того потерпілий та власник автомобіля ОСОБА_9 є подружжям, придбали автомобіль перебуваючи у шлюбі, що є спільною сумісною власністю подружжя, а тому він вправі вимагати відшкодування шкоди за пошкодження автомобілю.
Позовні вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, за наявності його вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Враховуючи той факт, що обвинуваченим, який перебував у трудових відносинах з КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради заподіяна моральна шкода потерпілому, що виразилась у моральних стражданнях через заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок ДТП та пошкодження транспортного засобу, а також враховуючи характер і обсяг страждань потерпілого, їх тривалість, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 70 000 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи у сумі 1307,60 грн.
Питання щодо речових доказів суд вирішив на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік .
У відповідності до ст.75 КК України від призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити, якщо протягом 1 року в /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_4 53 949, 45 гривень.
Позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_4 70 000 гривень.
А всього стягнути 123 949. 45 грн.
Речові докази: автомобіль марки «ЗАЗ 110307» р/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_4 ;
- тролейбус «ПМЗ» № 1529 повернути власнику КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР;
- оптичний диск із відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на перехресті вул. Донецьке шосе та Березинської зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у сумі 1307,60 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1