Ухвала

02 грудня 2021 року
м. Київ

справа № 610/297/15
провадження № 51-4905 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року щодо неї та ОСОБА_6 ,

встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Однак ОСОБА_4 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, звернулась з касаційною скаргою, яку адресувала Верховному Суду України судовій палаті з кримінальних справ.

За приписами пунктів 3, 4, 5 частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, у її вступній частині зазначено, що скарга подана на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, при цьому в обґрунтування вимог наведено доводи щодо незаконності як вироку місцевого суду, так і ухвали суду апеляційної інстанції, натомість у вимозі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, чим допускає суперечностей, які позбавляють суд можливості однозначно визначити предмет оскарження.

Таким чином, захисником допущено невідповідність наведеного обґрунтування заявленим у касаційній скарзі вимогам до суду касаційної інстанції за наслідками розгляду.

Разом з цим, обґрунтування вимог касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, захисник не наводить жодної норми матеріального чи процесуального права порушених судами попередніх інстанцій, не вказує у чому полягають такі порушення, та як вони вплинули на прийняття оскаржуваних судових рішень.

Окрім цього, обґрунтування касаційної скарги, в більшості, зводиться до незгоди з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким захисник надає власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.
Частиною 4 ст. 427 КПК України встановлено, що якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, захисник ОСОБА_4 додала до касаційної скарги фотокопію Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі від 20 лютого 2020 року

№ 972 та фотокопію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю

№ 175 від 29 червня 1993 року.

Однак, документи надані на підтвердження повноважень захисника надані до Суду у фотокопіях належним чином не засвідчені, а отже не можуть бути визнані судом як документи, що підтверджують повноваження захисника у даному кримінальному провадженні.

Верховний Суд роз`яснює, що відповідно до п. 5.26 ДСТУ «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Таким чином, в порушення ч. 4 ст. 427 КПК України захисник не додала документів на підтвердження своїх повноважень, передбачених ч. 1 ст. 50 КПК України.

Також, в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії судового рішення, яке оскаржується.

Окрім цього, за приписами ч. 6 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Однак, як слідує зі змісту касаційної скарги та матеріалів касаційного провадження, захисник додала до касаційної скарги лише три її копії, що не відповідає кількості учасників вказаного кримінального провадження. Згідно копій судових рішень, наданих іншими учасниками кримінального провадження, учасниками судового провадження, окрім ОСОБА_4 , є прокурор, засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 , та представник потерпілої юридичної особи Харківської дирекції АТ «Укрпошта».
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою захисника

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України, не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року щодо неї та ОСОБА_6 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3