Справа №478/1092/21 пров. №1-в/478/341/2021
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
16 вересня 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК №93 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Оскал Білгородської області, Росія, громадянина України, збазовою загальною середньою освітою, не одруженого, засудженого:
1) 25.06.2001 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.140, ст.44 КК України (в редакції Закону 1960 року) до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.45 КК України (в редакції Закону 1960 року) звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 1 рік;
2) 15.08.2002 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 8 місяців. 08.05.2009 року постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30.04.2009 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина якого складає: 6 місяці 16 днів;
3) 14.12.2011 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 29.01.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання;
4) 14.08.2017 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 3 роки;
5) 06.11.2018 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, початок строку: 30.01.2018 року; кінець строку: 30.04.2023 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
09 вересня 2021 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на те, що за час відбування покарання в Казанківській ВК №93 має заохочення, стягнень не має. Вважає, що своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судовому засіданні посилаючись на те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, просив відмовити в задоволенні клопотання.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_5 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Вислухав пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06.11.2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.
Відповідно до ст.12 КК України вказані злочини за своєю правовою кваліфікацією відноситься до категорії тяжких злочинів.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 10.02.2019 року.
Станом на 16.09.2021 року відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання складає 3 роки 7 місяців і 17 днів, не відбутий строк покарання складає 1 рік 7 місяців і 14 днів.
Згідно довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 15.09.2021 року засуджений ОСОБА_5 має 4 заохочення: подяка (30.07.2019 року) (арк.особ.спр.86); подяка (15.04.2020 року) (арк.особ.спр.101); подяка (15.07.2020 року) (арк.особ.спр.105); подяка (23.04.2021 року) (арк.особ.спр.133).
З зазначеної вище довідки вбачається, що засуджений ОСОБА_5 мав 3 стягнення: догана (19.03.2018 року) (арк.особ.спр.15); ДІЗО 14 діб (09.09.2019 року) (арк.особ.спр.90); сувора догана (02.10.2020 року) (арк.особ.спр.111), які погашено у встановленому законом порядку.
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 15.09.2021 року, засуджений ОСОБА_5 перебуваючи у СІЗО м. Миколаєва допускав порушення встановленого режиму утримання за що мав одне стягнення, заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам. Прибувши 10.02.2019 року до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №7 та працевлаштований прибиральником на відділенні, до роботи ставиться добре, не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, за що має ряд заохочень. Встановлений режим утримання порушував, за що має стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. У скоєному злочині розкаюється повністю, визначену судом міру покарання вважає справедливою. У відносинах з представниками адміністрації колонії не завжди ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги без контролю. На профілактичному обліку не перебуває. На заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. У колективі засуджених відкритий, не брехливий, не конфліктний, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості. За характером: не конфліктний, цілеспрямований, спокійний, врівноважений. Рівень розвитку інтелекту відповідає отриманій освіті. Зв`язки з родичами підтримує шляхом листування та отриманням посилок. Зовні охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації, не завжди утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.
З характеристик засудженого ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого: від 09.09.2019 року (арк.особ.спр.99) вбачається, що він зневажливо ставиться до майна установи та предметів якими користується, догляд за ними не здійснює, допускає порушення вимог пожарної безпеки і безпеки праці, безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, встановлений режим утримання порушує, за що має стягнення, у скоєному злочині не розкаюється; від 10.09.2020 року (арк.особ.спр.125) та від 30.06.2021 року (арк.особ.спр.137) вбачається, що він до роботи ставиться добре, не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, у відносинах з представниками адміністрації колонії не завжди ввічливий, виконує їх законні вимоги тільки під контролю, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки, у колективі засуджених не відкритий, брехливий.
При цьому засудженому ОСОБА_5 рішеннями комісії Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» від 30.09.2020 року (арк.особ.спр.124) відмовлено у замінні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення та від 11.08.2021 року (арк.особ.спр.136) відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення.
Як видно з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 у 2009 році, був звільнений умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив і продовжував вчиняти умисні злочини.
Крім того, як вбачається із довідки від 30.06.2021 року (арк.особ.спр.139) засуджений ОСОБА_5 участі у програмі диференційованого виховного впливу не приймає.
Отже, ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів, за період відбування покарання мав 4 заохочення, разом із тим, 3 рази допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які погашено у встановленому порядку, що, з урахуванням положень ст.6 КВК України не може свідчити про готовність ОСОБА_5 до самокерованої правослухняної поведінки.
На підставі викладеного вбачається, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_5 позитивні зрушення відбуваються протягом нетривалого проміжку часу, з урахуванням загального строку відбування покарання. При цьому, сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку.
З урахуванням встановлених обставин справи, вбачається, що сам процес перевиховання (виправлення) засудженого ОСОБА_5 не відбувся. Про наведені обставини, свідчать зокрема, характеризуючи матеріали на засудженого, неналежне ставлення до майна установи, посередня реакція на виховні заходи тощо.
Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду подання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1