Єдиний унікальний номер 448/124/22
Провадження № 1-кп/448/75/22
В И Р О К
Іменем України

18.02.2022 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя Юрій БІЛОУС,

секретар судового засідання - Оксана ТХІР,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Яворівського району Львівської області) кримінальне провадження №0000001 від 01 січня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Бучали Городоцького району Львівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, не судимої згідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
учасники процесу:
прокурор Ольга БІЛОЗІР,
потерпіла Софія МАРТИНЕЦЬ, не з`явилась (заява),
обвинувачена ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
Судом визнано доведеним, що 13 грудня 2021 року, ОСОБА_1 , перебуваючи в будинку, що належить ОСОБА_3 , котрий розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в якому тимчасово проживала без реєстрації, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в період часу із 13.12.2021 року по 17.12.2021 року, із гаманця потерпілої ОСОБА_3 , який знаходився під подушкою в кімнаті вказаного будинку, викрала грошові кошти потерпілої в сумі 2500 грн., при цьому викрадала їх частинами в розмірі: 600 грн., 500 грн., 500 грн., 500 грн. та 400 грн., оскільки боялась бути викритою ОСОБА_3 , тим самим завдавши матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 2500 грн. За частину грошових коштів, які вона викрала у потерпілої ОСОБА_3 , обвинувачена купила пляшку горілки ємкістю 0,5л торгової марки «Хортиця».

ІІ. Позиція сторони захисту:
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, надала пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Також обвинувачена вказала, що шкодує про вчинене та більше подібного не допускатиме. Просила суворо не карати.

Згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без дослідження доказів, якими підтверджуються встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згідна із встановленими обмеженнями оскарження вироку за результатами розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна від неї заява про можливість розгляду даного кримінального провадження за її відсутності. При цьому у неї претензій до обвинуваченої як матеріального так і морального характеру, немає. Оскільки обвинувачена ОСОБА_1 визнала вину у повному обсязі, за відсутності потерпілої особи можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останньої.

ІІІ. Мотиви Суду:
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України відповідно до обвинувального акту згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_1 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, вона та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності її позиції, заслухавши думку інших учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_1 та дослідженням документів, які характеризують обвинувачену, як особу.

Показання обвинуваченої ОСОБА_1 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Суд переконаний, що дії обвинуваченої ОСОБА_1 , юридично вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 1 статті 185 КК України, - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

ІV. Призначення покарання:
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_1 суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, вартість та кількість викраденого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_1 відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченою.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_1 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_1 судом враховується те, що така раніше судима, однак судимість у встановленому законом порядку погашена, позитивні характеризуючи дані за місцем проживання, щиро розкаялася у вчиненому, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такого.

З огляду на викладене, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_1 покарання у вигляді громадських робіт, в межах санкції вищевказаної статті.

Підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_1 , ст.69 КК України, - відсутні.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_1 , офіційно не працевлаштована.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

Частиною 1 статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , офіційно не працевлаштована, чого не заперечувала сама в судовому засіданні, суд вважає, що виконання обвинуваченою покарання у вигляді штрафу буде ускладненим, з огляду на її матеріальний стан, у зв`язку з чим застосування до неї покарання у виді штрафу чи виправних робіт є недоцільним.

Частиною 1 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Частиною 3 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Разом з тим, ОСОБА_1 , не є особою, яка визнана особою з інвалідністю (І чи ІІ груп), а також не є особою, яка досягла пенсійного віку, враховуючи викладене суд вважає за доцільне призначити останній, як було зазначено вище, покарання саме у вигляді громадських робіт.

Суд вважає що зазначене покарання буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та таким що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченої.

Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання обвинуваченій ОСОБА_1 , перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку:
Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 06.01.2022 року підлягають скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_1 не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, і призначити їй покарання, 100 (сто) годин громадських робіт.

У відповідності до положень статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України судове рішення про застосування до засудженого покарання у вигляді громадських робіт приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 06.01.2022 року підлягають скасуванню.

Речові докази: грошові кошти в сумі 214 (двісті чотирнадцять) гривень, (дві купюри номіналом по 100 гривень, одна купюра номіналом 10 гривень та дві купюри номіналом по 2 гривні), які знаходяться на відповідальному зберіганні у АТ КБ «ПриватБанк», - повернути законному володільцю потерпілій ОСОБА_3 .

Речовий доказ: пляшка горілки ємкістю 0,5л торгової марки «Хортиця», котра знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП № 1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, Яворівський район, м.Мостиська вул. Будзиновського, 6 знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

З текстом вироку суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Вирок суду виготовлено та підписано суддею в нарадчій кімнаті 18.02.2022 року.

Суддя ОСОБА_4