ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3055/21 Справа № 177/2069/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000473 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянку України, із професійно-технічною освітою, одружену, маючу на своєму утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючу продавцем-консультантом у ТОВ «Вигідна Покупка», зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 3 роки.
На підставі п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 16 000 грн. та моральну шкоду в сумі 100 000 гривень.
В іншій частині позовних вимог, - відмовлено в задоволенні.
Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні наступного.
Так, з останньої декади липня 2016 року ОСОБА_12 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_13 тимчасово проживали у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить колишньому чоловікові ОСОБА_7 - ОСОБА_14 .
Приблизно о 15.00 годині 11 серпня 2016 року, ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приїхав до домоволодіння за вищевказаною адресою, де на сімейно-побутовому ґрунті влаштував сварку з ОСОБА_12 , яка також перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Під час сварки ОСОБА_12 почала нецензурно висловлюватися на адресу ОСОБА_13 та заявила, що розриває з ним сімейні стосунки, вимагаючи його залишити територію даного домоволодіння. Після чого, ОСОБА_13 виконав вимоги останньої та залишив територію домоволодіння.
Того ж дня, приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_13 знову повернувся до вказаного домоволодіння разом зі своїми знайомими (друзями), з якими почали грати у настільний теніс, який знаходиться на території будинку.
Після того, як ОСОБА_12 почала вимагати від ОСОБА_13 залишити територію будинку, між ними знову відбулася сварка, посилена алкогольним сп`янінням обох, під час якої ОСОБА_13 зі значною силою, умисно наніс ОСОБА_12 один удар кулаком в обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_7 не встояла на ногах та впала спиною на землю, вдарившись потиличною ділянкою голови об бетоноване замощення навколо гаражу, встановленого на території зазначеного домоволодіння та втратила свідомість.
Після чого, ОСОБА_13 знову наніс ОСОБА_12 , яка лежала на землі, не менше п`яти ударів босими ногами в ділянки тулубу та верхніх кінцівок останньої, від яких вона прийшла до тями.
Закінчивши наносити удари ногами, ОСОБА_13 підняв сокиру, яка лежала поряд на дерев`яній колоді та став погрожувати нею ОСОБА_12 щодо завдання ударів сокирою. В свою чергу, ОСОБА_12 , намагаючись встати з землі, схопилася руками за топорище даної сокири та вирвала її з рук ОСОБА_13 , внаслідок чого робоча металева частина сокири, сповзла з топорища та впала лезом на ліву ногу останнього.
Після чого, ОСОБА_13 намагався взяти іншу сокиру, однак її першою взяла в руку ОСОБА_12 та намагаючись в такий спосіб налякати вказаною сокирою останнього, у разі продовження її побиття, під час якого нанесла ОСОБА_13 не менше трьох ударів по верхнім кінцівкам.
Коли ОСОБА_12 сиділа на землі, ОСОБА_13 взяв її за волосся та наніс удар рукою в ліве око останньої. В цей час, до ОСОБА_12 підійшов знайомий ОСОБА_13 - ОСОБА_15 , який забрав у останньої сокиру, яку вона тримала у руці.
Після чого, ОСОБА_13 , заспокоївшись, обійняв ОСОБА_12 та почав висловлювати їй свою закоханість, однак остання не виявила бажання миритися з ОСОБА_13 і почала опиратися, внаслідок чого, спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді семи подряпин своїми нігтями правої половини грудної клітини ОСОБА_13 .
Поведінка ОСОБА_12 обурила ОСОБА_13 і він штовхнув її руками в груди, внаслідок чого остання не втримавшись на ногах, впала сідницями на землю, а ОСОБА_13 продовжив наносити ОСОБА_12 удари ногами в різні частини тіла.
Вказані дії ОСОБА_13 , обурили ОСОБА_7 , внаслідок чого у неї раптово виникла гостра неприязнь до нього та умисел, направлений на спричинення йому тілесних ушкоджень.
Так, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 , сидячи на землі, взяла з розташованої поруч полиці для господарського інструменту кухонний ніж, підшукавши таким чином собі знаряддя злочину.
Після чого, приблизно о 17.15 годині, ОСОБА_12 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, сидячи на землі, утримуючи підшуканий нею ніж в правій руці, умисно нанесла потерпілому ОСОБА_13 , який стояв обличчям до неї, два удари в ділянку лівого стегна, два удари в ділянку правої гомілки та один удар в ділянку лівої гомілки клинком підшуканого нею кухонного ножа, не переслідуючи за мету заподіяти смерть останнього.
Внаслідок отриманих ножових ударів по ногах, ОСОБА_13 відступив від ОСОБА_12 , а остання припинила свої злочинні дії та надала ОСОБА_13 першу медичну допомогу, і викликала бригаду швидкої медичної допомоги.
Під час транспортування ОСОБА_13 до лікарні, об 18.05 годині 11.08.2016 року, перебуваючи в автомобілі швидкої медичної допомоги, останній помер.
В результаті протиправних дій ОСОБА_12 , потерпілому ОСОБА_13 відповідно до висновку експерта №1480 від 02.09.2016 року, спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: численних колото-різаних поранень нижніх кінцівок з ушкодженням судин: колото-різана рана №1 розташована по передній поверхні середньої третини лівого стегна, яка переходить в рановий канал, що йде в напрямку спереду назад, знизу вверх, довжиною до 12 см, по ходу ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини стегна в товщі яких сліпо закінчується; колото-різана рана №2 розташована по зовнішній поверхні лівого стегна, яка переходить в рановий канал довжиною до 12 см, по ходу ушкоджуючи шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`язи лівого стегна, глибоку стегнову вену; колото-різана рана №3 розташована по внутрішній поверхні правої гомілки, яка переходить в рановий канал довжиною до 11 см, що йде в напрямку знизу вверх, незначно зліва направо, по ходу пошкоджуючи шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини правої гомілки, підколінну артерію та вену; колото-різана рана №5 розташована, по задній поверхні правої гомілки, яка переходить в рановий канал довжиною до 8см, що йде в напрямку справа наліво, ззаду наперед, незначно зверху вниз, по ходу ушкоджуючи шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини правої гомілки, задню великогомілкову артерію; різаної рани № 4 лівої гомілки з крововиливом в м`які тканини; крововиливів по ходу ранових каналів, масивного крововиливу в товщі м`яких тканин лівого стегна. Також виявлені ушкодження у вигляді: забійної рани 2-го пальця лівої стопи (на тлі синця); синців по правому зап`ястковому суглобу (з садном), по лівому передпліччю, по лівому зап`ястковому суглобу; дрібних саден в області грудної клітини. Всі вищевказані ушкодження виникли прижиттєво незадовго до настання смерті, в короткий проміжок часу, на що вказує ступінь вираженості прижиттєвої реакції м`яких тканин в області ушкоджень. Ушкодження у вигляді колото-різаних поранень виникли від дії плоского клинкового предмету (предметів), що володіє колюче-ріжучими властивостями та має ширину клинка на максимальному протязі поринулої частини близько 23,8 мм, гостре лезо і «П»-подібний обушок товщиною близько 0,5 мм. Ушкодження у вигляді різаної рани лівої гомілки виникло від дії плоского предмету, що володіє ріжучими властивостями. Враховуючи характер колото-різаних та різаної ран, вірогідніше всього, вони виникли від дії одного предмету, що володіє вищевказаними властивостями. Ушкодження у вигляді забійної рани та синців виникли від дії тупого предмету (предметів), характерологічні властивості яких вказати неможливо. Ушкодження у вигляді дрібних саден виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею.
Ушкодження у вигляді численних колото-різаних та різаної ран, які у своїй сукупності призвели до гострої крововтрати, що явилася безпосередньою причиною смерті, знаходяться в причинному зв`язку з її настанням і стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Ушкодження у вигляді забійної рани, синців та саден стосовно живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку експерта №1480/1 від 20.09.2016 року, виявлені у потерпілого ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді численних колото-різаних та різаної ран, які у своїй сукупності призвели до гострої крововтрати, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_13 , що настала в результаті гострої крововтрати і стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок в частині призначеного покарання, скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 121, ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. В іншій частині вирок просить залишити без змін.
Вважає, що оскаржуваний вирок має бути скасований, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
На думку прокурора, застосування при призначенні покарання звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, - є недопустимим. Вважає, що призначене покарання суперечить як завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України, так і меті покарання, визначеної в ст. 50 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 121 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доведеність вини, фактичні обставини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, що виразилося у застосуванні ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає обґрунтованими та погоджується з ними, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому, за змістом ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , повною мірою не врахував всіх обставин справи, тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченої, внаслідок чого при призначенні покарання безпідставно застосував вимоги ст. 75 КК України.
Згідно ст. 75 КК України, п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" - рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Незважаючи на це, суд першої інстанції не навів жодного обґрунтованого доводу, який би свідчив про те, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням, та одночасно врахував одні і ті ж підстави для застосування, як ст. 69 КК України, так і ст. 75 КК України.
Так, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винної, яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувала і не перебуває, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працює продавцем-консультантом у ТОВ «Вигідна Покупка», за місцем мешкання та місцем роботи характеризується позитивно. Вину у скоєному злочині визнала повністю та щиро розкаялася.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав з`явлення особи із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу сімейних обставин, вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням з боку потерпілого.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції визнано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , застосував вимоги ст. 69 КК України та звільнив її від відбування покарання з випробуванням, прийшовши до висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливе при призначенні їй покарання із застосуванням як ст. 69 КК України так із застосуванням і ст. 75 КК України.
З цими висновками колегія суддів частково не погоджується, адже призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання з застосуванням ст. 75 КК України є м`яким для виправлення та перевиховування обвинуваченої, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини скоєного, особу винної, яка вчинила тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, від якого настали негативні наслідки у виді смерті людини.
Суд першої інстанції у вироку не навів переконливих доводів того, що призначене покарання із застосуванням ст. 75 КК України буде сприяти виправленню ОСОБА_7 і попередженню вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Врахування одних і тих же обставини справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до засудженого положень ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням є недостатнім. Одночасне застосування двох різних інститутів, пов`язаних із пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування за вчинення тяжкого злочину, має мати для цього достатні підстави, яких колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Пунктом 2 частини 1 статті 420 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Частиною 1 статті 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а даний вирок в частині призначеного покарання, - підлягає скасуванню, з постановленням нового вироку.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 у відповідності до статей 65-67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини скоєного, поведінку як потерпілого, так і ОСОБА_7 , яка навмисно в ході конфлікту нанесла йому 5 ударів ножем, що призвело до гострої кровотечі, та призвело до смерті потерпілого, особу обвинуваченої, яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувала і не перебуває, одружена. Вона має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працює продавцем-консультантом у ТОВ «Вигідна Покупка». За місцем мешкання та місцем роботи вона характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів враховує з`явлення особи із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу сімейних обставин.
В той же час, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів враховує вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_16 не відшкодувала збитки потерпілій стороні.
Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченої надають колегії суддів підстави для призначення обвинуваченій покарання за скоєне з застосуванням ст. 69 КК України.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
При призначенні покарання колегія суддів також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому, колегія суддів вважає за необхідне даний вирок, в частині призначеного покарання, - скасувати, внаслідок м`якості призначеного покарання, оскільки суд призначив покарання з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї частини ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке слід відбувати реально.
В іншій частині вирок суду слід залишити без змін.
На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 , - задовольнити.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4