ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3089/21 Справа № 196/1365/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 щодо

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310, ч.2 ст.311 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому
ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 грудня 2021 року, визначено заставу в розмірі 454 000 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ст.195 КПК України.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та існують ризики, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інші злочини.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що в ході судового розгляду суддя
ОСОБА_1 проігнорував подану на його ім`я заяву про відвід. Вважає, що проведення судового розгляду суддею ОСОБА_1 без вирішення заявленого йому відводу було поза межами повноважень вказаного судді, істотно порушує процесуальний закон. Вказує на те, що суд не взяв до уваги те, що прокурор обмежився загальними фразами та не довів в судовому засіданні наявність тих ризиків, які зазначені в клопотанні про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу. Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував, що без участі обвинуваченого ОСОБА_9 заборонено розглядати клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Звертає увагу на те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні дружину та доньку. Вказує на те, що в порушення вимог ч.2 ст.184 КПК України прокурор не подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 завчасно за три години до розгляду справи судом, а звернувся з ним лише безпосередньо в суді перед початком судового засідання, чим грубо порушив вимоги закону та право на захист обвинуваченого.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та звільнити ОСОБА_9 з зали судового засідання у зв`язку з закінченням строку дії запобіжного заходу.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд безпідставно та необґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки до клопотання прокурора не було долучено жодного доказу на підтвердження наявності ризиків. Вказує на те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було надано стороні захисту безпосередньо перед його розглядом по суті, що є прямим порушенням ч.2 ст.184 КПК України та права на захист ОСОБА_9 . Зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів та не доведено недостатність застосування у відношенні до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги захисників та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №196/1365/20, 20 жовтня 2021 року в судовому засіданні Петриківським районним судом Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310, ч.2 ст.311 КК України, що виразились у незаконному виготовленні, зберіганні психотропних речовин, з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчинені особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбаченні ст.ст.309, 310 КК України; у незаконному посіві, незаконному вирощуванні конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, та у незаконному придбанні, зберіганні прекурсорів у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення за ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310, ч.2 ст.311 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а отже, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.
Також, ОСОБА_9 відомі адреса свідків, при цьому покази не всіх свідків досліджені судом, а отже, він може незаконно впливати на свідків з метою змін їх показань.
Крім того, ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, обвинуваченим та захисниками в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Щодо посилання захисників на відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_9 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту та обвинуваченим не наведено.
Щодо посилання захисника ОСОБА_7 на те, що проведення судового розгляду суддею ОСОБА_1 без вирішення заявленого йому відводу було поза межами повноважень вказаного судді, істотно порушує процесуальний закон, слід зазначити, що відповідно до журналу судового засідання від 20 жовтня 2021 року та технічного запису до нього під час розгляду клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 стороною захисту та обвинуваченим відвід судді
ОСОБА_1 не заявлявся.
Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції проігнорував заборону без участі обвинуваченого ОСОБА_9 розглядати клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки з оскаржуваної ухвали від 20 жовтня 2021 року слідує, що розгляд здійснено за участю обвинуваченого, що також підтверджується журналом судового засідання від 20 жовтня 2021 року та технічним записом до нього.
Щодо посилання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на те, що прокурором порушено порядок подання клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , слід зазначити, що вказане клопотання обвинуваченому ОСОБА_9 та його захисникам вручено завчасно, та за твердженням сторони захисту в суді першої інстанції часу для підготовки до вирішення такого клопотання по суті було достатньо.
Щодо посилання захисника ОСОБА_7 на те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні дружину та доньку, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_9 перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4