Справа № 461/6201/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1232/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скарну адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2021 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

особи, щодо якої прийнято рішення про видачу ОСОБА_7 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 18 червня 2021 про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 .
В обґрунтування скарги зазначав, що 18 червня 2021 року начальник Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_11 виніс постанову про видачу (екстрадицію) громадянина Росії ОСОБА_7 до Російської Федерації. Однак, зазначає, що 15 червня 2021 року ОСОБА_7 через адміністрацію ДУ «Львівський слідчий ізолятор» №19 звернувся до працівників ГУ ДМС України у Львівській області з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано зазначений факт, який визначений ч. 4 ст. 590 КПК як обставина, яка прямо та безумовно забороняла прийняття рішення про видачу особи. У зв`язку з цим просив скаргу задоволити.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 4 листопада 2021 року відмовлено у задоволені скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , про скасування постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 від 18 червня 2021 року, про видачу (екстрадицію) до РФ громадянина цієї держави ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2021 року адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам справи кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

6 грудня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в якому адвокат ОСОБА_6 зазначає, що оскільки ОСОБА_7 звернувся до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та дане звернення на час винесення постанови не вирішено, перебувало на розгляді в ГУ ДМС України у Львівській області, у справі наявні підстав для скасування постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 від 18 червня 2021 року про видачу особи (екстрадицію).

Наголошує, що відповідно до усталеної міжнародної практики, заборона на видачу особи за міжнародним правом щодо біженців має переважну силу, перед зобов`язанням провести екстрадицію.

Звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Заслухавши доповідача, доводи особи, щодо якої прийнято рішення про видачу та його адвоката на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 3 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 р., видача не здійснюється, якщо правопорушення, у зв`язку з яким вона запитується, розглядається запитуваною стороною як політичне правопорушення або правопорушення, пов`язане з політичним правопорушенням. Таке ж правило застосовується, якщо запитувана сторона має достатньо підстав вважати, що запит про видачу правопорушника за вчинення звичайного кримінального правопорушення був зроблений з метою переслідування або покарання особи на підставі її раси, релігії, національної приналежності чи політичних переконань або що становище такої особи може бути зашкоджене з будь-якої з цих причин.

Відповідно до ст. 589 КПК України у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів судової справи та ухвали слідчого судді, проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 , до Російської Федерації, Офісом Генерального прокурора 27 січня 2021 року за № 19/2/1-34202-20 доручено Львівській обласній прокуратурі.

Згідно висновку Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 17 лютого 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим, знятим з реєстрації на території Львівської області не значиться, паспортом громадянина України не документувався; з питань набуття чи припинення громадянства, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також надання йому політичного притулку до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області не звертався.

За наявними обліками Державної міграційної служби України, ОСОБА_7 відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» 24 вересня 2004 року отримав дозвіл на імміграцію в Україну, з 22 жовтня 2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , по посвідці на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 , виданій 18 червня 2020 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області; з питань набуття громадянства України ОСОБА_7 у встановленому порядку не звертався.

Встановлено, що за результатами проведення екстрадиційної перевірки обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_7 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, не встановлено, а тому 25 березня 2021 року Львівською обласною прокуратурою на адресу Офісу Генерального прокурора скеровано відповідний висновок.

18 червня 2021 року Офісом Генерального прокурора на підставі зібраних в ході проведення екстрадиційної перевірки матеріалів, прийнято рішення про видачу вищевказаної особи до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

Окрім того, як вбачається з офіційної відповіді ГУ ДМС України у Львівській області від 21 липня 2021 року, на час прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_7 , останній не перебував у статусі особи, яка подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Також встановлено, що компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_7 , у зв`язку із правопорушенням, за яке вимагається його видача, та не ухвалювали рішення про не порушення чи припинення переслідування, у зв`язку із цим самим правопорушенням.

До кримінальної відповідальності на території України ОСОБА_7 не притягувався.

Відповідно до інформації Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України наказами керівника Антитерористичного центру при СБ України до проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 персонально не залучався та не відряджався в район її проведення.

В ході проведення екстрадиційної перевірки також встановлено, що згідно з довідкою Львівської міської медичної частини № 19 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Львівській області ОСОБА_7 за період перебування в установі з 22 грудня 2020 року пройшов необхідні обстеження, консультований лікарями медичної частини, встановлений діагноз: практично здоровий, стан здоров`я задовільний.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, що на момент прийняття оскаржуваної постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 від 18 червня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Російської Федерації, були відсутні обставини, передбачені ч. 4 ст. 590 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), тому підстав вважати проведену перевірку неналежною та незаконною в колегії суддів немає.

Обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі відсутні. Постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Додатково слід зазначити, що з офіційної відповіді ГУ ДМС України у Львівській області від 21 липня 2021 року вбачається, що на час прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_7 , останній не перебував у статусі особи, яка подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Також, за інформацією ГУ ДМС України у Львівській області від 7 жовтня 2021 року № 4601.4.3-10360/46.1-21, за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка надійшла на адресу ГУ ДМС України у Львівській області 27 вересня 2021 року, надано письмову відповідь від 5 жовтня 2021 року із роз`ясненням порядку звернення до органів ДМС України із відповідними заявами.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , не звертався з відповідною заявою до органів міграційної служби практично понад 16 років після приїзду в Україну. Також матеріали справи не містять жодного доказу з приводу того, що у ОСОБА_7 були перешкоди в подачі відповідної заяви до органів ГУ ДМС України раніше.
Щодо посилання сторони захисту на звернення до адміністративного суду, слід відзначити, що даного факту на момент прийняття оскаржуваного рішення не існувало, адже позовна заява подана лише у жовтні поточного року, окрім того стороною захисту не надано підтверджуючих даних, що рішення суду з цього приводу на момент розгляду даної скарги набрало законної .
Інші доводи апеляційної скарги захисника висновків слідчого судді не спростовують.
Виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Відтак, ухвала слідчого судді є законна та обґрунтована, а апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 532, 541, 589, 590, 591 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2021 року залишити без з мін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4