Провадження № 1-кп/127/598/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0001946 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широка Гребля Вінницького району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина, працюючого водієм у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 02 листопада 2020 року, близько 09.10 години, керуючи технічно-справним автобусом марки «БАЗ А079.24» державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху заднім ходом, по прилеглій території автостанції «Вінниця АС», що по вулиці Батозькій, 9, в місті Вінниці, в напрямку проїзної частини вказаної вулиці, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого, з необережності допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перебувала позаду вказаного автобуса, в нерухомому стані.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 43/255 від 19.04.2021, представлені у вигляді сполучної травми тіла (закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забій та садна голови - осадження шкіри правої тьмяно-скроневої ділянки, набряк в лівій тім`яній ділянці, гематоми повік, компресійний перелом тіла 7-го шийного хребця, закрита травма грудної клітки - переломи 1, 2, 4, 6-го ребер справа, 7, 8, 9-го ребер зліва, перелом правої ключиці у середній третині, перелом тіла правої лопатки, забій верхніх часток обох легень з лівостороннім гемопневмотораксом - наявність крові і повітря в лівій плевральній порожнині, садна ділянок обох колінних суглобів). Вказані травми відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і спричинили загрозливі для життя явища.
Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/102-21/1020-ІТ від 22.01.2021: «В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «БАЗ А079.24» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожиьо-транспортної пригоди».
Таким чином, водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме п. 10.9, згідно якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортиої пригоди.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Також зазначив, що 02 листопада 2020 року на автостанції «Вінниця АС» в місті Вінниці з необережності допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перебувала позаду вказаного автобуса, оскільки діставала свої речі з багажного відділення. Обвинувачений зазначив, що він має досвід керування транспортними засобами понад 15 років, однак в даному випадку через те, що потерпіла знаходилась в так званій «сліпій зоні», він не помітив її та здійснив наїзд. В подальшому компенсував потерпілій усі завдану шкоду.
Обвинувачений просив суд суворо його не карати та не позбавляти права керування мотивуючи тим, що він є годувальником своєї сім`ї, його діяльність пов`язана саме з керуванням транспортними засобами, оскільки він працює водієм автобусів, і у разі позбавлення його права керування він не матиме змоги забезпечувати себе та свою сім`ю.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила суду, що 02.11.2020 вона прибула на автостанцію в м. Вінницю з м. Комсомольське, та після того як дістала свої речі з багажного відділення, трішки затрималась позаду автобусу, який в цей час почав від`їзжати та здійснив на неї наїзд. Крім того, в потерпіла зазначила, що в неї відсутні будь які претензії матеріального чи морального характеру до обвинуваченого оскільки шкоду їй відшкодовано в повному обсязі. При визначенні міри покарання потерпіла просила покарати його не суворо.
14.09.2021 потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву про подальший розгляд справи у її відсутність.
Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_7 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі допиту обвинуваченого та потерпілої, дослідження висновку судово-медичної експертизи № 43/255 від 19.04.2021 року, висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-21/1020-ІТ від 22.01.2021, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального праворушення.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального праворушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Судом враховано характеристику Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 від 14.04.2021 року видана водієві ОСОБА_7 , який прийнятий на роботу 09.12.2020 водієм автотранспортних засобів. За час роботи на автомобілі, ОСОБА_7 не скоював ДТП та порушень правил дорожнього руху не було. ОСОБА_4 завжди відповідально підходить до вирішення поставлених завдань. Професійні якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від пасажирів не надходило, тільки позитивні відгуки. Завжди тактовний, ввічливий і уважний. В колективі користується повагою та авторитетом. Доган та стягнень немає.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» №888 від 26.03.2021 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» № 29/1480 від 30.03.2021 вбачається, що за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення станом на 26.03.2021 року ОСОБА_4 не значиться.
Висновком експерта № 3515 КП ВОНД «Соціотерапія» від 02.11.2019 року, встановлено, що громадянин ОСОБА_4 був оглянутий лікарем 02.11.2020 року о 13 год. 35 хв., ознак сп`яніння не виявлено тверезий.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При призначенні покарання суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, а також дані про особу ОСОБА_7 , який є працевлаштованим водієм у ФОП ОСОБА_8 , одружений та має на утриманні неповнолітнього сина. Судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутні обставини, що обтяжують покарання. Прийнято до уваги відсутність у потерпілої претензій до обвинуваченого, відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди потерпілій, а також те, що потерпіла просила призначити не суворе покарання для обвинуваченого.
Відтак, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Враховуючи те, що матеріальне забезпечення сім`ї обвинуваченого пов`язане саме з його трудовою діяльність, який працює водієм, суд приходить до переконання про необхідність призначення покарання без позбавленням права керування транспортними засобами.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Згідно ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, ст. ст. 65-66, 75, 76, 286 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2020 року, на автомобіль марки «БАЗ А079.24», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , та на свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 .
Речові докази по кримінальному провадженню №0001946 , а саме:
- автомобіль марки «БАЗ А079.24», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 повернути власнику ОСОБА_8 .
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: