ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/38/17
Провадження №1-кп/477/14/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001152 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря Жовтневого району Миколаївської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:
18 листопада 2016 року, близько 17.30 години, обвинувачений ОСОБА_10 , проходячи біля магазину «Константин», який розташований по вул. 1-го Травня в с. Котляреве Вітовського району Миколаївської області, побачив залишений без нагляду велосипед марки «Україна» та в нього раптово виник умисел на таємне викрадення вказаного велосипеду. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись відсутністю власника велосипеду, таємно його викрав.
З викраденим велосипедом, з місця вчинення злочину зник і розпорядився ним на власний розсуд, продавши його громадянину ОСОБА_11 , чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_12 на суму 500,00 гривень.
За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе винуватим повністю, у вчиненому розкаявся.
Суду пояснив, що він дійсно, при викладених в обвинувальному акті обставинах, у листопаді 2016 року, точної дати та часу він не пам`ятає, йшов додому через село Котляреве та біля магазину побачив залишений без нагляду велосипед, та вирішив вчинити його крадіжку через скрутне матеріальне становище. Підійшов до велосипеда, сів на нього та поїхав додому. Потім, він продав велосипед знайомому за 200,00 гривень. Гроші витратив на продукти харчування. Велосипед повернули потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими та речовими доказами, зокрема:
заявою ОСОБА_12 від 06 грудня 2016 року про вчинення крадіжки належного йому велосипеду марки «Україна», вартістю 500,00 гривень, який знаходився біля магазину «Константин» у с. Котляреве Вітовського району Миколаївської області по вул. 1-го Травня (т.2 а.с.35);
заявою ОСОБА_11 від 07 грудня 2016 року про добровільну видачу співробітникам поліції велосипеду марки «Україна», який був ним придбаний у ОСОБА_13 (т.2 а.с.36);
протоколом огляду предмету - велосипеду марки «Україна» від 07 грудня 2016 року та заявою ОСОБА_12 від 07 грудня 2016 року про повернення йому викраденого велосипеду марки «Україна» (т.2 а.с.37-38, 39);
квитанцією від 07 грудня 2016 року про вартість велосипеду марки «Україна», яка складає 500,00 гривень (т.2 а.с.40);
змістом протоколу слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 23 грудня 2016 року за участю ОСОБА_10 , згідно якого обвинувачений на місці в с. Котляреве Вітовського району Миколаївської області детально показав де і яким чином він викрав велосипед марки «Україна», зокрема, вказав будівлю магазину по АДРЕСА_3 , де біля стіни він побачив велосипед і який відразу викрав, а також вказав, що після крадіжки на ньому поїхав в с. Зоря Вітовського району, де продав його ОСОБА_14 (т.2 а.с.41-42);
речовим доказом велосипедом марки «Україна» (т.2 а.с.43).
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд уважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 доведеною та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Кваліфікуюча ознака повторності вчиненого злочину застосована судом, оскільки 26 травня 2016 року обвинуваченим вчинено крадіжку іншого чужого майна (кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000707), за яке він засуджений 27 березня 2017 року вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області.
Вирішуючи питання щодо виду та розміру обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів частини першої та другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому судом не встановлено. До обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття.
Згідно відомостей лікарняних закладів, обвинувачений ОСОБА_10 не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку.
Згідно досудової доповіді від 17 листопада 2021 року заступником начальника Миколаївського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_15 визначений середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, при цьому, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе без позбавлення волі (т.2 а.с.21-22).
Як установлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 з часу вчинення зазначеного кримінального правопорушення не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, що свідчить про зміну його ставлення до своєї поведінки у суспільстві.
Крім цього, призначаючи покарання суд ураховує таке.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2016 року ОСОБА_10 засуджений за злочин, передбачений частиною 1 статті 286 КК України, вчинений ним 18 квітня 2016 року.
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 березня 2017 року ОСОБА_10 був засуджений за злочин, передбачений частиною 1 статті 185 КК України, вчинений ним 26 травня 2016 року, і йому призначено покарання із застосуванням частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного приєднання покарання, визначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2016 року, у виді чотирьох років позбавлення волі та на підставі статті 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки.
Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2020 року ОСОБА_10 звільнений від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 березня 2017 року.
З урахуванням указаних обставин, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, пов`язаного з позбавленням волі, однак уважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання на підставі статті 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати меті покарання.
Судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Керуючись статтями 366-368, 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі статей 75,76 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на обвинуваченого наступні обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ по справі: велосипед марки «Україна» залишити власнику ОСОБА_12 .
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_16