ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/571/21
Провадження № 1-кп/210/490/21

"14" грудня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч. 3 ст. 149 КК України, ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 2 ст.150-1, ч. 3 ст. 149 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000264 від 06.11.2019 року, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні суду перебуває вищевказаний обвинувальний акт. Судовий розгляд визначено проводити в закритому судовому засіданні.
Під час судового розгляду, прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначає, що ризики, встановлені під час досудового слідства, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Також прокурором заявлено клопотання про продовження строку застосування до обвинуваченої ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначає, що ризики, встановлені під час досудового слідства, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Прокурор вказує, що перебуваючи на свободі обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останні обґрунтовано підозрюються у вчиненні умисного, особливо тяжкого кримінального правопорушення проти честі, волі та гідності особи, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.
Обвинувачена ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Стороною захисту заявлено усне клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв"язки, не має намірів переховуватися від суду.
Адвокат ОСОБА_9 захисник ОСОБА_8 , просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченої цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначив, що його підзахисна не має намірів переховуватися від суду, має неофіційний дохід. Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала свого захисника.

Колегія суддів, вислухавши позиції сторін кримінального провадження щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , приходить до наступних висновків.
Згідно 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлений згідно попереднього рішення суду з даного приводу, спливає 10.08.2021 року, проте до вказаного терміну ухвалити вирок у кримінальному провадженні не виявляється можливим.
Крім того, до сплину вказаного терміну не можливо провести чергове судове засідання.
Згідно ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
- до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При цьому, колегія суддів притримується свого раніше зробленого висновку і про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і про неможливість запобігання ним за допомогою більш м`яких запобіжних заходів, оскільки відсутні підстави для висновку про інше.
Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченим строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуються вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Колегія суддів враховує тяжкість злочину, який має свій раціональний зміст, що свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитись від суду та перешкоджати судовому розгляду.
Колегія суддів враховує, що обвинувачені не мають місця реєстрації та постійного місця проживання в місті Кривий Ріг, у будь-який момент можуть змінити місце проживання. Крім того, не встановлені міцні соціальні зв"зки, які б переконували суд в тому, що у разі зміни запобіжного заходу, обвинувачені будуть виконувати процесуальні обов"язки.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
На території України обвинувачена ОСОБА_6 місця реєстрації не має, офіційно не працевлаштована, постійно змінює місця мешкання,раніше судима, що свідчить про достатність підстав вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, виконання покладених на неї процесуальних обов"язків може переховуватися від суду.

На території України обвинувачена ОСОБА_8 місця реєстрації не має, офіційно не працевлаштована, постійно змінює місця мешкання, міцні соціальні зв"язки відсутні, що свідчить про достатність підстав вважати, що ОСОБА_8 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, виконання покладених на неї процесуальних обов"язків може переховуватися від суду.

Колегією суддів встановлено, що станом на 29 липня 2021 року наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3,5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор, і які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, не дає достатніх правових підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м"який запобіжний захід.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, колегія суддів також враховує що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
На переконання колегії, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачена стає обізнаною про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.
Отже, на переконання колегії суддів, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде сприяти уникненню можливості спілкування обвинуваченої з визначеним колом осіб, і такий запобіжний захід наразі є об`єктивно виправданим.
Також колегія суддів погоджується, що існує ризик того, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що підтверджується репутацією самої ОСОБА_6 , яка, будучи раніше неодноразово судимою за скоєння умисних кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості, на шлях виправлення не стала, відповідних висновків для себе не зробила та у період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості повідомлена про підозру у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину.
Інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і продовження раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.
Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Колегія суддів враховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні декількох злочинів впродовж незначного періоду часу, у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Колегією суддів вивчалась можливість застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам. Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченими та їхніми захисниками на їх користь, однак у цьому випадку колегія суддів приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання процесуальних рішень у справі.
На підставі викладеного, оцінюючи у їх сукупності встановлені у справі обставини, позиції учасників процесу, дані щодо наявності наведених вище передбачених законом ризиків, керуючись ст.ст. 177, 183, 194 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.
У зв`язку з викладеним у клопотанні сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 291, 331, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 2 ст.150-1, ч. 3 ст. 149 КК України раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" строком на два місці, тобто до 11 лютого 2022 року включно.
Клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч. 3 ст. 149 КК України раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" строком на два місці, тобто до 11 лютого 2022 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи "Криворізька установа виконання покарань № 3", для виконання, вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошення 15 грудня 2021 року об 12 год. 45хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_12

Суддя ОСОБА_2