Провадження №1-кс/760/8973/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову від 27.09.2021р. слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002296 від 20.08.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002296 від 20.08.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

27.09.2021р. постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0002296 від 20.08.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_3 у поданій скарзі зазначає, що оскаржувана постанова слідчого прийнята незаконно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин по справі, а висновки слідчого, зроблені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення та зібраним по справі доказам.

Крім того, потерпілий зазначив, що слідчий, перед прийняттям рішення про закриття кримінального провадження не було проведено жодних слідчих та процесуальних дій в даному кримінальному провадженні, зокрема, не було допитано приватного виконавця ОСОБА_5 , не витребувано матеріали самого виконавчого провадження та не встановлено місцезнаходження належного потерпілому автомобіля, а також не було проведено інших слідчих (розшукових) дії в даному кримінальному провадженні, необхідних для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування та вказує на невідповідність проведеного досудового розслідування завданням кримінального провадження його дієвості.

Тому, потерпілий ОСОБА_3 у поданій скарзі просив слідчого суддю скасувати вказану постанову, як необґрунтовану та незаконну.

02.11.2021р. представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій підтримав доводи, викладені у скарзі та просив розглядати подану скаргу у його відсутності.

Уповноважений слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 та уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002296 від 20.08.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

27.09.2021р. постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0002296 від 20.08.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова слідчого обґрунтована тим, що в ході досудового розслідування було встановлено, що незаконне заволодіння транспортного засобу відбувалося шляхом вилучення його приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження.

Тому, слідчий прийшов до висновку, що процедура незаконного заволодіння транспортним засобом попросту не відбулася так як нічиє право власності не було порушено. Крім цього, незаконне заволодіння транспортним засобом є злочином проти власності та на нього поширюються правила регулювання та кваліфікації злочинів проти власності, серед яких особа має мати прямий умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, що в даному випадку не підтверджується, так як передачу вказаного транспорту засобу в якості застави, яку запропонував сам потерпілий.

Склад злочину, передбачений ст. 289 КК України характеризується прямим умислом, направлений на таємне викрадення чужого майна та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив, що в даному випадку встановити не представилось можливим.

За таких обставин, слідчий прийшов до висновку, що в даній події відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме встановлено відсутність суб`єктивної сторони.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0002296 від 20.08.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи потерпілого ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження щодо неповноти проведеного досудового розслідування.

Так, слідчим суддею встановлено, що уповноваженим слідчим в даному кримінальному провадженні, крім допиту потерпілого ОСОБА_3 , не було проведено жодних слідчих-розшукових дій, зокрема, не було допитано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 , не витребувано матеріали самого виконавчого провадження № 62176490, на підставі якого було звернуто стягнення на транспортний засіб марки «PORSCHE» «CAYENNE», який належить потерпілому, а також не проведено інших слідчих (розшукових) дії в даному кримінальному провадженні, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування та вказує на невідповідність проведеного досудового розслідування завданням кримінального провадження його дієвості.

Крім того, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова слідчого від 27.09.2021р. не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки слідчим, під час прийняття відповідного рішення, не було надано належної оцінки зібраним під час досудового розслідування доказам, зокрема, не перевірено та не надано оцінки доводам потерпілого, викладеним в заяві про злочин, які мають значення для встановлення істини у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 27.09.2021р. про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Також постанова слідчого обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга потерпілого ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова слідчого від 27.09.2021р. скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову від 27.09.2021р. слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002296 від 20.08.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1