Єдиний унікальний номер 205/7271/21
У Х В А Л А

30 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

розглядаючи в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і визначенням застави у розмірі 11 350 000 гривень, та покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у разі її внесення.

Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилався на те, що встановленні під час проведення досудового розслідування ризики, визначені п.п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, а також враховуючи наявність обґрунтованої підозри скоєння інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим, у справі відсутні докази вини обвинуваченого, а також враховуючи погіршення стану здоров`я обвинуваченого, який знаходиться на обліках у лікарів кардіолога та невролога.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника, дослідивши їх доводи і обґрунтування, вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою необхідно відмовити, з наступних підстав.

Так, суд погоджується з посиланням прокурора на наявність і актуальність ризиків для даного кримінального провадження. Зокрема, суд обґрунтовано вважає, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_5 матиме реальну можливість перешкодити судовому розгляду даного кримінального провадження шляхом переховування від суду, побоюючись тяжкості покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним, оскільки останній не має постійного мешкання і реєстрації в м. Дніпро та міцних соціальних зв`язків, а тому вказаний ризик є реальним та актуальним на даний час. Крім того, наявним є також потенційний ризик незаконного впливу на свідків кримінального провадження які на даний час ще не допитані, з метою зміни ними показів у суді.

Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Зважаючи на викладене, твердження захисника та обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відсутність доказів на підтвердження існування заявлених прокурором ризиків, є непереконливими.

Доводи обвинуваченого про незадовільний стан здоров`я, є неспроможними, оскільки жодними беззаперечними доказами не підтверджуються.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Відтак, застосування у даному кримінальному провадженні найтяжчого запобіжного заходу, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у повній мірі виправдовує таку форму втручання держави у його приватне життя, яку слід розглядати як крайню необхідність і вказує на те, що більш м`який захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, на даний час, не зможе запобігти настанню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити розмір застави в розмірі 11350000 грн, який визначений з урахуванням обставин кримінального правопорушення та його тяжкості, майнового та сімейного стану обвинуваченого, помірність розміру застави.

Керуючись ст.ст. 314, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, а саме до_28 жовтня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі 11350000 (одинадцяти мільйонів триста п`ятдесяти тисяч) гривень 00 коп., із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України протягом двох місяців, а саме:

- не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з представниками незаконних збройних формувань так званих «ДНР» та «ЛНР», а також з особами, які фактично мешкають на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей;

- прибувати за першою вимогою суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Попередити ОСОБА_5 , що у разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Копія вірна: Суддя

Секретар -