печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001200 від 03.06.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що групою слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001200 від 03.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що наказом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 29.11.2018 № 210-ос ОСОБА_5 призначений на посаду Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, з випробувальним строком 6 місяців.

Як встановлено досудовим розслідуванням, після призначення ОСОБА_5 на вказану посаду, між ним та ОСОБА_4 почали виникати суперечки, оскільки ОСОБА_5 часто не погоджувався з особистою думкою Директора ДБР, і навпаки висловлював свою позицію та обґрунтовував її, що не подобалося ОСОБА_4 , і останній у свою чергу взагалі перестав сприймати ОСОБА_5 як керівника територіального управління. У зв`язку із виниклим конфліктом ОСОБА_4 упереджено, з особистих мотивів, вирішив звільнити ОСОБА_5 із вказаної посади за будь-яких обставин, оскільки у нього виникла особиста неприязнь до ОСОБА_5 .

Таким чином, у подальшому, для необхідності звільнення у майбутньому ОСОБА_5 . ОСОБА_4 надавав усну вказівку своїм підлеглим щодо виявлення і фіксування якнайбільше негативу у роботі ОСОБА_5 .

Листом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 21.05.2019 № 01-7237, ОСОБА_5 попереджений про його звільнення з 28.05.2019 з посади Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві у порядку п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Крім того, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги ч. 6 ст. 35, п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу», не забезпечив завчасне (не пізніш як за сім календарних днів) ознайомлення ОСОБА_5 з письмовим попередженням про звільнення. Фактично попередження було отримано ОСОБА_5 23.05.2019, з якого і повинен відраховуватись 7-денний строк до моменту звільнення.

Після підписання та вручення ОСОБА_5 повідомлення про звільнення, ОСОБА_4 , усвідомлюючи для себе те, що рішення про звільнення ОСОБА_5 він уже прийняв, лише 27.05.2019 за вих. № 90-ЛО-19 звернувся із пропозицією розглянути у строк до 17.45 год. 28.05.2019 питання про погодження проекту наказу «Про звільнення ОСОБА_5 » до першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань.

Водночас будучи достовірно обізнаним про те, що директори територіальних органів, керівники підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань призначаються на посаду та звільняються з посади Директором Державного бюро розслідувань за поданням Конкурсної комісії, з питанням звільнення ОСОБА_5 до Конкурсної комісії ОСОБА_4 взагалі не звернувся і подання Конкурсної комісії не отримав.

Листами від 28.05.2019 №№ 527/ВН, 525/ВН, за підписами першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , адресованих ОСОБА_4 , у погодженні звільнення ОСОБА_5 відмовлено.

Проте, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , діючи з особистих мотивів, зокрема у зв`язку із особистою неприязню до ОСОБА_5 , без завчасного (не пізніш як за сім календарних днів) ознайомлення ОСОБА_5 з письмовим попередженням про звільнення, без отримання погодження першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідування, а також без подання Конкурсної комісії, знаходячись у будівлі Державно бюро розслідувань, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, видав 28.05.2019 наказ № 148-ос, яким незаконно звільнив ОСОБА_5 з посади Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві з 19.09.2019 у перший робочий день після тимчасової непрацездатності як такого, що не відповідає займаній посаді протягом строку випробування.

Копія наказу від 28.05.2019 № 148-ос була направлена ОСОБА_5 супровідним листом від 31.05.2019 № 172/18/19 поштовою кореспонденцією, у той час як випробувальний шестимісячний термін сплив 29.05.2019. Оскільки ОСОБА_5 до закінчення строку випробування не був ознайомлений з наказом про його звільнення з посади державної служби, станом на момент направлення наказу від 28.05.2019 № 148-ос вважався таким, що пройшов випробування.

Таким чином, Директором Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 грубо порушені вимоги ч. 7 ст. 35 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої працівник вважається таким, що пройшов випробування, у разі якщо строк випробування закінчився, а державного службовця не ознайомлено з наказом про його звільнення з посади державної служби.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 13.12.2018 № 231-ос ОСОБА_8 призначений на посаду керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань, з випробувальним строком 6 місяців.

Після призначення ОСОБА_8 на вказану посаду між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт, оскільки ОСОБА_8 без особистого дозволу ОСОБА_4 провів перевірку та виявив факт відсутності певного працівника ДБР на робочому місці, що не сподобалося ОСОБА_4 . У зв`язку із виниклим конфліктом ОСОБА_4 упереджено, з особистих мотивів вирішив звільнити ОСОБА_8 із вказаної посади за будь-яких обставин, оскільки у нього виникла особиста неприязнь до ОСОБА_8 .

Листом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 03.06.2019 № 01-8283, ОСОБА_8 попереджений про звільнення його з 11.06.2019 з посади керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань у порядку п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Після підписання повідомлення про звільнення ОСОБА_8 , не маючи підтвердження отримання такого повідомлення ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи для себе те, що рішення про звільнення ОСОБА_8 він уже прийняв, лише 06.06.2019 за вих. № 99-ЛО-19 звернувся із пропозицією про погодження проекту наказу «Про звільнення ОСОБА_8 » до першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань.

Листами від 11.06.2019 №№ 590/ВН, 588/ВН, за підписами першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , адресованих ОСОБА_4 , у погодженні звільнення ОСОБА_8 відмовлено.

Проте, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , діючи з особистих мотивів, зокрема у зв`язку із особистою неприязню до ОСОБА_8 , без завчасного (не пізніш як за сім календарних днів) ознайомлення ОСОБА_8 з письмовим попередженням про звільнення, без отримання погодження першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідування, а також без подання Конкурсної комісії, знаходячись у будівлі Державного бюро розслідувань, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, видав 11.06.2019 незаконний наказ № 186-ос, яким звільнив 01.07.2019 ОСОБА_8 з посади керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань у перший робочий день після тимчасової непрацездатності як такого, що не відповідає займаній посаді протягом строку випробування.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 640/11200/19, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_8 до Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 . Наказ Державного бюро розслідувань від 11.06.2019 №186-ос визнаний протиправним та скасований, ОСОБА_8 поновлено на посаді.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001200 продовжений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до 03.01.2022.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні у період з 03.06.2019 виконані наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії: проведено обшук в приміщеннях Державного бюро розслідувань; проведено огляд сайту https://www.rbc.ua/ukr/news/zakonam-voennogo-vremeni-budet-rabotat-gosudarstvennoe .html; проведено почеркознавчу експертизу, згідно якої встановлено, що всі підписи, які містяться в наданих експерту для дослідження документах, виконані ОСОБА_4 ; проведено лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу, згідно якої у мовленні особи, умовно позначеної в протоколі огляду від 27.04.2020 як особа 1 (ч) ОСОБА_4 , містяться ознаки зацікавленості, бажання щодо звільнення особи, умовно позначеної у протоколі як особа 2 (ч) ОСОБА_8 , з займаної посади; допитано як свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , допитано як свідка ОСОБА_11 , допитано як свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; допитано як потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ; проведено огляд документів, вилучених під час обшуку 27.02.2020 в приміщені Державного бюро розслідувань.

Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 03.01.2022 року.

Так, у кримінальному провадженні зокрема необхідно провести наступні слідчі (розшукові) і процесуальні дії:

- допитати як свідків членів робочої групи ОСОБА_15 (керівник групи), ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 з приводу заслуховувань перед перевірками та за результатами перевірок організації діяльності в територіальних управліннях ДБР, розташованих в м. Полтава та м. Краматорськ, а також з приводу проведення інструктажу перед проведенням перевірок;

- додатково допитати ОСОБА_6 з приводу правомірності дій ОСОБА_8 на які було вказано ОСОБА_4 під час оперативної наради 31.05.2019;

- допитати ОСОБА_22 ;

- встановити, чи вживав будь-які заходи ОСОБА_4 щодо дій ОСОБА_8 , чи звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів, які результати розгляду його заяв;

- провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії у проведенні яких виникне необхідність.

Виконати всі вищевказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії до 03.12.2020 не вбачається можливим.

З урахуванням викладеного, прокурор просить клопотання задовольнити та продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001200 від 03.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України на шість місяців, тобто до 03.07.2022.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно ч. 4 ст. 295-1 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.

З урахуванням матеріалів клопотання, пояснень, наданих прокурором у судовому засіданні, враховуючи ті слідчі та процесуальні дії, які слід вчинити в кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає клопотання прокурора про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001200 обґрунтованим, а відтак наявними підстави для його задоволення.

Керуючись, ст. ст. 219, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити .

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001200 від 03.06.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України на шість місяців, тобто до 03 липня 2022 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1