ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1178/21 Справа № 210/3136/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ТОВ Інтер Фудс Груп на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000245 за ч. 2 ст. 364 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представників третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ТОВ Інтер Фудс Груп ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року (у справі № 210/3136/21, 1-ка/210/1731/21) накладено арешт на майно вилучене 08.07.2021 в період часу з 10.55 год. до 13.40 год. у ході проведення обшуку приміщень, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, смт Слобожанське, вул. Мелітопольська, 17, перелік якого відображений в ухвалі слідчого судді.
Як видно з ухвали, слідчий суддя враховуючи те, що вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження, того, що накладення арешту на майно має суттєве значення для досудового розслідування, а також для проведення ряду експертиз, дійшов висновку, що незастосування арешту майна може негативно вплинути на кримінальне провадження, а відтак задовольнив клопотання про арешт майна.
Не погоджуючись з цією ухвалою, директор ТОВ Інтер Фудс Груп ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати арешт, накладений оскаржуваною ухвалою.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги апелянт посилається на те, що слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність будь-яких підстав для арешту майна, чим зупинив роботу підприємства. Наголошується у скарзі на тому, що арешт накладений у кримінальному провадженні, розпочатому за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а відтак згідно вимог кримінального процесуального закону це провадження не підслідне слідчим відділення поліції № 2 КПУ ГУ НП в Дніпропетровській області.
Апелянтом указується на те, що слідчим суддею при накладенні арешту на майно залишено поза увагою відсутність обґрунтованої підозри у кримінальному провадженні, лише повторено позицію прокурора викладену в клопотанні про накладення арешту на майно.
Указується апелянтом у скарзі й на те, що слідчим суддею зазначено в ухвалі, що винесення арешту на майно має суттєве значення як для досудового рзслідвання так і для відновлення порушених прав потерпілих, однак жодних потерпілих уьому провадженні слідчий суддя взагалі не повідомляв.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали судового провадження за клопотанням прокурора, співставивши їх з матеріалами провадження, вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Доводи апеляційної скарги стосовно допущення слідчим суддею істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, є безпідставними.
Як слідує з наявних матеріалів провадження за клопотанням прокурора про накладення арешту на майно, слідчим відділенням відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000245, відомості у якому внесені 29.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000245 слідує, що посадові особи суб`єктів господарювання приватної форми власності з метою ухилення від сплати податків та формування безпідставного податкового кредиту з ПДВ уклало ряд договорів на придбання товарів по завищеній вартості. Так лише протягом року підприємство ухилилося від сплати податку на суму 900 тис. грн., що стало можливим за сприянням окремих службових осіб ДПС у Дніпропетровській області.
В межах цього кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 08.07.2021 у ході проведення обшуку нежитлових приміщень за адресою: Дніпропетровська область, смт Слобожанське, вул. Мелітопольська, 17.
Слідчий суддя, за наслідками розгляду клопотання про арешт майна, постановив оскаржувану ухвалу.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до змісту ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як свідчать матеріали провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, до клопотання прокурора додано витяг з ЄРДР № 0000245, постанова слідчого про визнання речовими доказами від 09.07.2021, копія протоколу обшуку від 08.07.2021, копія ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, доcлідивши які колегія суддів приходить до переконання, що вилучене в ході проведення обушку майно відповідає критеріям частини 1 статті 170 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та обґрунтовано визнано речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів у даному кримінальному провадженні.
Отже, проаналізувавши та дослідивши матеріали за клопотанням прокурора про накладення арешту на майно, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані органом досудового розслідування матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
Доводи апелянта про відсутність належного мотивування слідчим суддею при накладенні арешту, на майно, яке було вилучене в ході обшуку приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є необгрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог закону.
Слідчий суддя вказав, що вилучене в ході обшуку майно, в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовими доказами й вилучені документи необхідні для призначення та проведення судових економічної, почеркознавчої експертиз.
Так, долучені до клопотання матеріали містять постанову, якою вказане в клопотанні майно визнане речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Отже, колегія суддів доходить висновку, що слідчим суддею правильно прийнято до уваги наявність правових підстав для арешту майна, відображеного у клопотанні прокурора.
Доводи апелянта про те, що ТОВ "Інтер-Фудс Груп" не має заборгованості зі сплати податків не можуть самі по собі свідчити про необґрунтованість накладеного арешту.
Також, в ході апеляційного розгляду, порушень вимог проведення досудового розслідування, зокрема правил підслідності не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів Нацональної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які відесені до підсідності інших органів досудового розслідування.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що розпочате кримінальне провадження має розслідуватися за правилами визначеними ч. ч. 4, 5 ст. 216 КУпАП, є хибними, та такими, що викликані неправильним тлумаченням закону.
Згідно п. 1 ч. 4 цієї ж статті визначено, що слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень: вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.
Частиною 5 статті 216 КПК України визначено, що Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 КК України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
Як слідує з наявних матеріалів за клопотанням відомості у кримінальному провадженні були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 364 КК України.
Органом досудового розсідування визначено слідче відділення відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000245. Процесуальне керівництво досудового розсідування здійснює Дніпропетровська обласна прокуратура.
З огляду на вимоги закону, стадію досудового розслідування, ураховуючи те, що збитки завдані кримінальним правопорушенням остаточно не встановлені та не встановлено винних службових осіб, відсутні повідомлення осіб про підозру, колегія суддів вважає, що відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснює досудове розслідування правомірно, у відповідності до положень Глави 19 Розділу III КПК України "Досудове розслідування".
Доводи апелянта про те, що слідчий суддя, мотивуючи необхідність накладення арешту на майно вказав, що арешт необхідний в тому числі для відновлення порушених прав потерпілих, є слушними, проте ці обставини не можуть свідчити про необгрунтованість арешту майна.
Що стосується тверджень висловлених в апеляційній скарзі про те, що посадовим особам ТОВ Інтер Фудс Груп не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні, то вони не можуть слугувати безумовною підставою для скасування арешту майна, оскільки триває досудове розслідування, зокрема слідчі дії.
Окрім того, з копії протоколу обшуку, яка долучена до апеляційної скарги, вбачається, що обшук приміщення було проведено за участі ОСОБА_5 .. Копію ухвали слідчого судді про проведення обшуку було надано ОСОБА_5 ..
Поряд з цим, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому кримінальним процесуальним законом не встановлено чіткого переліку осіб - суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, тоді як п. 10 ст. 393 КПК України передбачає, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Останнє положення узгоджується зі змістом ч. 7 ст. 173 КПК України, згідно з якою треті особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
Отже, за загальним правилом власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, та належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.
В ході вирішення питання про власника майна, на яке накладено арешт, слід вказати, що до апеляційної скарги не додано належних доказів та не наведено жодного обґрунтування на підтвердження того, що арештоване майно, на яке слідчим суддею накладено арешт належить ТОВ "Інтер Фудс Груп", оскільки договір суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2020 був укладений між ТОВ "Кібрі Логістик" та ТОВ "Інтер Фудс Груп" й не підтверджують цієї обставини, як і не знайшло підтвердження те, що майно належить особисто директору товариства - ОСОБА_5 ..
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки ухвала постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ТОВ Інтер Фудс Груп залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року про накладення арешту на майно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4