Справа № 463/4221/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/172/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 15 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11

з участю прокурора ОСОБА_12 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 15.02.2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.27 ч.1 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.ч.2, 3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 15.04.2022 року включно з визначення застави в розмірі 2481000 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Цією ж ухвалою обвинуваченому ОСОБА_9 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 15.04.2022 року з визначенням застави в розмірі 1488600 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Цією ж ухвалою обвинуваченому ОСОБА_11 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 15.04.2022 року з визначенням застави в розмірі 1488600 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід або зменшити визначений розмір застави до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник зазначає те, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останній майже два роки знаходиться під вартою, і за цей час не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім цього, захисник зазначає, що визначений ОСОБА_7 розмір застави, а саме 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є занадто непомірним, в матеріалах справи відсутні дані про наявність в ОСОБА_7 коштів у визначеному розмірі.

Таким чином, на переконання захисника ОСОБА_6 , застосування запобіжного заходу менш тяжчого ніж тримання під вартою, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 ..

Захисник ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід або зменшити визначений розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_8 покликається на те, що ні стороною обвинувачення, ні судом не було встановлено жодного ризику щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , не доведено активної участі останнього у вчиненні більшості інкримінованих епізодів кримінальних правопорушень. Також захисник зазначає, що судом при визначенні розміру застави не враховано майнового стану ОСОБА_9 , який неофіційно працював кухарем з доходом не більше 6000 гривень на місяць, проживав разом з батьками, за місце проживання ОСОБА_9 під час обшуків не було виявлено наркотичних речовин, тривало утримується під вартою та в нього відсутня можливість перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки всі докази є зібраними та досліджуються судом.

Таким чином, на переконання захисника ОСОБА_8 , застосування запобіжного заходу менш тяжчого ніж тримання під вартою, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 ..

Захисник ОСОБА_10 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 та обрати ОСОБА_11 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_10 покликається на те, що ні стороною обвинувачення, ні судом не було встановлено жодного ризику щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , судом першої інстанції повною мірою не досліджено особу ОСОБА_11 , який не перебував в розшуку, під час затримання не чинив жодного опору, є учасником АТО та має бойовий досвід.

Також захисник та обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначили, що обвинувачений ОСОБА_11 у зв`язку з введенням воєнного стану в України через військову агресію Росії готовий вступити до лав ЗСУ з метою захисту територіальної цілісності та суверенітету України.

Таким чином, на переконання захисника ОСОБА_10 , застосування запобіжного заходу менш тяжчого ніж тримання під вартою, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 ..

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор заперечив подану апеляційну скаргу вважає ухвалу суду обґрунтованою та законною.

Захисник підтримала подану апеляційну скаргу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення обвинуваченої та її захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в цьому кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних речовин. Максимальна міра покарання, за інкриміновані обвинуваченим злочини становить від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Також судом першої інстанції при продовженні обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою правильно враховано тяжкість інкримінованих їм кримінальних правопорушення та дані про особи обвинувачених.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_7 , при цьому останнім оскаржуваною ухвалою визначено розмір застави, який є достатнім та, зважаючи на обсяги проданих наркотичних засобів, не є завідомо непомірним для нього.
Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 за наслідками апеляційного розгляду.
Щодо визначеного розміру застави обвинуваченому ОСОБА_9 суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

На переконання суду апеляційної інстанції розмір визначеної застави обвинуваченому ОСОБА_9 а саме 1488600 гривень є занадто непомірним для останнього, та підлягає зменшенню з огляду на те, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України та згідно з обвинувального акту не приймав активної участі в інкримінованих йому діяннях, офіційно не працевлаштований, проживає разом з батьками, тривалий розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, а тому за даних умов розмір визначеної ОСОБА_9 повинен бути переглянутий у сторону зменшення у розмірі ближче до середньої межі, визначеної п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

24.02.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно з яким по всій території України вводиться воєнний стан та оголошено загальну військову мобілізацію до лав Збройних Сил України
Згідно зі офіційного зверненням Президента України від 28.02.2022 року всі хто є учасником АТО та має досвід ведення військових дій має бути звільнений з-під варти для приєднання до оборони територіальної цілісності України та підвищення її обороноздатності (https://www.youtube.com/watch?v=Lc8GP_XiWkI).

Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_11 є учасником АТО та приймав участь в її проведенні на території тимчасово окупованих Донецької та Луганської областей України. В судовому засіданні підтвердив свою готовність мобілізуватися до лав Збройних Сил України та активною участю в обороні України довести свою суспільну корисність та подальше виправлення.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до обґрунтованого переконання про те, що обвинуваченому ОСОБА_11 за вказаних виняткових обставин є необхідним змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, зокрема обов`язку після звільнення з-під варти негайно з`явитися до найближчого центру найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військового комісаріату) з метою мобілізації до лав Збройних Сил України.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 15 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 15 лютого 2022 року відносно ОСОБА_9 змінити в частині визначеного розміру застави та продовжити ОСОБА_9 строк тримання під вартою до 15.04.2022 року, визначивши заставу в розмірі 120 (сто двадцять) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297720 гривень.

У разі внесення застави на підставі ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися за межі населеного пункту в якому проживає (буде проживати) без дозволу суду; повідомити суду свої контактні дані (номера телефону, електронної пошті, інші засоби зв`язку, якщо такі є); повідомити суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками обвинувачення та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задоволити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 15 лютого 2022 року відносно ОСОБА_11 змінити в частині визначеного запобіжного заходу та обрати обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися за межі населеного пункту в якому проживає (буде проживати) без дозволу суду; повідомити суду свої контактні дані (номера телефону, електронної пошті, інші засоби зв`язку, якщо такі є); повідомити суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками обвинувачення та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; у зв`язку з введенням воєнного стану в України негайно зголоситися до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військового комісаріату), надавши посадови особам центру копію даної ухвали.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: