Провадження № 1-кп/761/2936/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року, Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_7
при секретарі ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Салінджаха, Республіки Грузія, грузина, громадянина Республіки Грузія, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гардабані, Республіки Грузія, грузина, громадянина Республіки Грузія, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003201 від 18.08.2021 року),

В С Т А Н О В И В :
04.10.2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження №0003201 від 18.08.2021 рокуз обвинувальним актом, в якому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Одночасно просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, оскільки раніше встановлені ризики вчинення нових злочинів не зникли, так як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються раніше судимими, не працюють, можуть переховуватися від суду з урахуванням покарання, яке загрожує у разі визнання винними у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували з приводу призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також заперечували, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, ризики уважає відсутніми.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували з приводу призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також заперечували, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, ризики уважає відсутніми.
Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які маються в розпорядженні суду, суд дійшов висновку, що необхідно призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, виходячи з такого.
Вказане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Шевченківським районним судом міста Києва.
Підстави для закриття кримінального провадження відсутні.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України.
Підстави для повернення обвинувального акта прокурору відсутні.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.
Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою суду обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 грудня 2021 року, включно.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Суд заслухавши доводи прокурора, захисників, обвинувачених вивчивши клопотання прокурора, матеріали кримінального провадження, заслухавши клопотання та думки учасників кримінального провадження, прийшов до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні, у відповідності до вимог п.п. 4, 5 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду справи судом не відпали.
Так, суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Судом також враховано й особи обвинувачених, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мають неповнолітніх дітей на утриманні, мають місце проживання в м.Києві, однак у разі доведення вини останніх у даному кримінальному провадженні, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Між тим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , раніше судимі за злочини проти власності, являються громадянами іноземної держави, не працевлаштовані, достатніх стримуючих соціальних зв`язків не мають, а тому усвідомлюючи можливість призначення вказаного покарання, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, обвинувачені можуть покинути територію України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, незаконно впливати на покази свідків, потерпілих, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Суд критично ставиться до доводів сторони захисту з приводу того, що обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 може бути застосований на більш м`який запобіжний захід. Так, на теперішній час у даному провадженні не допитано потерпілу та свідків по даному провадженню, а тому суд приходить до висновку, що ризики передбачені ст. 177 КПК України наявні і на теперішній час.
Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених в ході судового слідства, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченим під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне продовжити застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суду, стороною захисту, не надано доказів, щодо можливості заміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки доводи сторони захисту про наявність соціальних зв`язків, та визначеного місця проживання, що будь яким чином не підтверджено захисниками не слугують беззаперечними підставами для обрання та зміни запобіжного заходу, тому виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків належним чином нічим не підтверджені та не спростовують доводів прокурора про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Таким чином, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.
Визначаючи заставу у даному випадку, суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, розміру інкримінованої завданої шкоди, майновий, сімейний стан та інші дані про обвинуваченого, ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.49, 52, 183, 189, 199, 314-317, 334 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, яке відбудеться у приміщенні суду за адресою: м.Київ, вул. Дегтярівська, 31 А, на 17 грудня 2021 року о 11год.00хв.

Про місце, день та час проведення судового засідання повідомити прокурора, потерпілого обвинувачених та його захисника.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , визначити до 04 лютого 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу - 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися із міста Києва без дозволу суду;
- утриматись від спілкування з свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати до повноважного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити термін дії обов`язків, визначених відповідно до ст. 194 КПК України, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави на 60 днів.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , визначити до 04 лютого 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заставу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися із міста Києва без дозволу суду;
- утриматись від спілкування з свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати до повноважного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити термін дії обов`язків, визначених відповідно до ст. 194 КПК України, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави на 60 днів.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Зобов`язати начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, забезпечити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведення невідкладного медичного обстеження з метою встановлення наявності у останнього захворювань, та, у разі встановлення діагнозу, вжити заходів з метою забезпечення відповідного рівня лікування.
Контроль за виконанням ухвали в частині медичного обстеження покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи дні з дня її оголошення в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1