ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2021 Справа №607/18641/19

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000350 від 24.06.2019р. про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2019 року близько 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним фургоном «MAN» моделі 8.150, номерний знак НОМЕР_1 без вантажу з одним пасажиром автодорогою в межах населеного пункту с. Острів Тернопільського району Тернопільської області від смт. В.Березовиця до с. Буцнів із швидкістю 50 км/год. не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, що в разі її міни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

Через проявлену під час керування автомобілем неуважність та унаслідок грубого порушення вимоги 11.3 ПДР України в с. Острів по вул. Відродження Тернопільського району ОСОБА_3 допустив виїзд на смугу зустрічного транспортну, призначену для руху в зустрічному напрямку. В цей час автодорогою в межах населеного пункту с. Острів Тернопільського району від с. Буцнів до смт. В.Березовиця в напрямку до смт. В.Березовиця рухався без пасажирів та вантажу технічно справний мотоцикл КМЗ моделі Днепр 1036 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 і вів мотоцикл в межах своєї смуги зі швидкістю 50 км/год.

Унаслідок виїзду вантажним фургоном «MAN» моделі 8.150 на зустрічну смугу руху, водій ОСОБА_3 створив аварійну дорожню ситуацію для інших учасників дорожчого руху зокрема, для водія мотоцикла КМЗ моделі Днепр 1036 ОСОБА_6 , позбавивши останнього можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню ДТП та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримав водій мотоцикла КМЗ Днепр ОСОБА_6 у вигляді рани ділянок правих ліктьового і колінного суглобів, численні садна обличчя, тулуба і кінцівок, синець в проекції правого плечового суглобу, відкритий перелом діалізів обох правих гомілкових кісток, закриті переломи головки і хірургічної шийки правої плечової кістки, діалізу правої стегнової кістки та її медіального виростка, яке за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б, д), 11.3 ПДР України перебуває в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав, щиро покаявся та шкодує про вчинене, просить вибачення у потерпілого, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду, за виключенням доказу, який поданий прокурором про перебування його під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки із отриманих показань ОСОБА_3 ствердив, що алкогольних напоїв не вживав, але під час керування в нічну пору відволікся та виїхав на зустрічну смугу руху. Зазначає, що заподіяну шкоду потерпілому відшкодовує по можливості отриманих коштів та в подальшому не відмовляється від її сплати. Просить, враховуючи його сімейний стан, пом`якшуючі обставини, не призначати покарання, яке пов`язане із позбавленням волі. Заявлений потерпілим цивільний позов визнає частково на суму 60000 грн. моральної шкоди.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При дослідженні письмових доказів, які стосуються викладених в обвинувальному акті обставин в обсязі обвинувачення щодо керування водієм ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, перебування в причино наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди через порушення ним, зокрема, вимог п. 2.9 (а) ПДР України, враховуючи поданні стороною захисту заперечення з цього приводу, судом встановлено наступне.

В якості доказу перебування водія ОСОБА_3 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння прокурором доданий Висновок експерта №774 від 10.06.2019-20.06.2019р., згідно якого при газохроматографічному дослідженні крові ОСОБА_3 , відібраної 04.06.2019р. о 02 годині 10 хв. в приміщенні КУТОР ТОНД знайдено етиловий спирт, показник якого відповідає алкогольному сп`янінню. Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складений лікарем Тернопільського обласного наркологічного диспансеру 04.06.2019р. №176 о 02 год. 00 хв., ОСОБА_3 направлений на огляд 04.06.2019р. о 01 год. 30 хв. і перебуває в стані алкогольного сп`яніння. В Тернопільському обласному наркологічному диспансері 04.06.2019р. о 02 год. 10 хв. проведений забір крові у ОСОБА_3 , про що свідчить довідка №297, яка долучена прокурором.

Із долученої захисником постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.01.2020р. №607/15091/19 встановлено, що провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_3 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Як вбачається із змісту постанови суду від 20.01.2020р. №607/1509/19, ОСОБА_3 керував 03 червня 2019 року о 23 год. 25 хв. в с. Острів по вул. Національного Відродження транспортним засобом марки «MAN 8.150» державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КУТОР ТОНД, висновок №176.

При судовому розгляду адміністративної справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушенням ним п. 2.9 (а) ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом встановлено, що до матеріалів справи не долучено відеозапису, який в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом в справі, завдяки якому можна було б встановити хронологію та суть подій, що мали місце 03 червня 2019 року о 23 год. 25 хв. в с. Острів Тернопільського району. Із досліджених судом доказів також встановлено, що водій ОСОБА_3 керував автомобілем і вчинив ДТП 03.06.2019р. о 23 год. 25 хв., однак, як вбачається із висновку щодо результатів медичного огляду лікаря КУТОР ТОНД №176 від 04.06.2019р. ОСОБА_3 напрядений на огляд 04.06.2019р. о 01 год. 30 хв., а сам огляд проведений 04.06.2019р. о 02 год. 00 хв. Забір крові у водія ОСОБА_3 був проведений у 04.06.2019р. у 02 год. 10 хв.

Тому суд при прийнятті постанови від 20.01.2020р. №607/15091/19 прийшов до висновку, що огляд водія ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння був проведений пізніше ніж через дві години з моменту виявлення підстав для його проведення. За таких обставин, висновок лікаря КУТОР ТОНД №176 від 04.06.2019р. не може вважатися належним і допустимим доказом вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто, доводити перебування водія ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння.

Крім вказаних обставин, зокрема, щодо порушення часового проміжку для направлення водія на огляд та здійснення забору крові, суд зазначає, що згідно Висновку експерта №774 від 10.06.2019-20.06.2019р. вбачається, що об`єкт дослідження флакон із безколірного скла ємкістю 15 мл., закупорений гумовим корком, зверху металевою облаткою, в якому міститься кров на алкоголь ОСОБА_3 , відібрана 04.06.2019р. о 02 год. 10 хв., був доставлений в експертну установу практикантом СВ СУ в Тернопільській області ОСОБА_8 .

Однак, дана особа, яка здійснила доставлення експерту об`єкта дослідження не наділена повноваженнями, які чітко визначенні в КПК України і не відноситься до кола осіб, які в межах кримінального провадження уповноваженні вчиняти такі дії. Окремої постанови слідчого у даному кримінальному провадженні, або ж доручення слідчого чи прокурора на вчинення такою особою дій, які описані у Висновку експерта №774, матеріали провадження не містять.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що судова експертиза хоч і проводилася судовим експертом у відповідності до вимог законодавства, за результатами якої складений висновок експерта №771, проте, приймаючи до уваги описані вище допущені процесуальні порушення, Висновок експерта №771 не може визнаватися судом як допустимий доказ в підтвердження того, що водій ОСОБА_3 в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю потерпілого ОСОБА_6 , яка мала місце 03.06.2019р. близько 23 год. в с. Острів по вул. Відродження Тернопільського району.

Таким чином, за наслідком дослідження доказів у кримінальному провадженні судом виключається із фабули обвинувального акту в частині обсягу обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України перебування останнього під час керування транспортним засобом та відповідно і при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння за не доведенням такого факту, а також порушення водієм ОСОБА_3 п. 2.3 (а) ПДР України, яке є в причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої потерпілому ОСОБА_6 спричиненні тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох дітей, одна з яких навчається у вищому навчальному закладі, по місцю роботи в період вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а також із іншого місця роботи та по місцю проживання характеризується позитивно, отримує невеликий розмір доходу, на обліках в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, позицію потерпілого щодо призначення судом покарання, який просить не позбавляти волі ОСОБА_3 та прокурора, який просить звільнити обвинуваченого відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, що зможе забезпечити його належну поведінку в період його дії із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Також враховуючи обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування потерпілому заподіяної шкоди. Обставини, що обтяжують покарання в даному випадку відсутні,
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Таким чином, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, суд, враховуючи вищенаведені пом`якшуючі для покарання обвинуваченого обставини, з врахуванням думки потерпілого та позиції прокурора, які висловлені ними в судових дебатах, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, приходить до переконання, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без реального відбування призначеного судом покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку нагляд за останнім слід покласти відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України на орган пробації за місцем проживання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки для потерпілого та думку останнього з приводу додаткового покарання і приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, адже покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню, як учасника дорожнього руху.

В межах кримінального провадження потерпілим цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до співвідповідачів ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська пивна компанія», враховуючи подані уточнення до суми позову, згідно якого ОСОБА_6 просить стягнути солідарно із ОСОБА_3 , ПАТ «Страхова група ТАС», ТОВ «Львівська пивна компанія» в його користь 300000 грн. моральної шкоди та 160159,73 грн. матеріальної шкоди, завданої унаслідок ушкодження здоров`я.

У позовній заяві та при її обґрунтуванні під час судового розгляду позивач ОСОБА_6 просить її задовольнити, мотивуючи тим, що цивільно-правова відповідальність водія була застрахована, він виконував трудові відносини, керуючи автомобілем і яким здійснив на нього наїзд, а тому визначену ним моральну і матеріальну шкоду повинні нести солідарно всі співвідповідачі. Йому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що потягло за собою вартісне лікування від отриманих травм та реабілітація. Вчиненим злочином йому було заподіяну моральну шкоду, що виражається у глибокому морально-психологічному стресі, наслідки дорожньо-транспортної пригоди переживає по теперішній час, порушенні нормальні життєві зв`язки через отримані травми, що унеможливило продовження активного життя, витрачено багато часу на відновлення здоров`я.
В підтвердження викладених обставин щодо понесення матеріальних витрат на лікування та відновлення свого здоров`я, отриманих тілесних ушкоджень, а відтак, і нанесення моральної шкоди, позивачем долучені до цивільного позову додаткові докази, які були дослідженні судом під час удового розгляду.
Обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнає частково та зазначає, що цивільно-правова відповідальність його була застрахована, а тому страхова компанія повинна оплатити матеріальну та моральну шкоду в межах встановленого ліміту. Він не відмовляється від оплати заподіяної своїми діями моральну шкоду, проте, просить визначити розмір моральної шкоди на рівні шістдесяти тисяч гривень. Під час розгляду кримінального провадження ним оплачувалися кошти на лікування потерпілого та відшкодування моральної школи.
Представник ПАТ «Страхова група ТАС» у відзиві на позовну заяву ОСОБА_6 зазначає, що страховою компанією отримана заява на виплату страхового відшкодування, ОСОБА_6 долучені докази на підтвердження понесення витрат на лікування та матеріали із медичних закладів та згідно поданих потерпілим документів обґрунтованими і підтверджуючими витратами є витрати в розмірі 141846,61 грн., які страхова компанія не заперечує. Крім цього, страховик відшкодовує моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка в даному випадку становить 7092,33 грн. та із якою страхова компанія згідна. В іншій частині заявлених позовних вимог просить відмовити у їх задоволенні.

Представник ТОВ «Львівська пивна компанія» в судові засідання не з`являвся, відзиву на позовну заяву не подав.

У відповідності до ч 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.
Стаття 1172 Цивільного кодексу України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9085002 та страхова сума за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю становить 200 000 грн.

За наслідками розгляду судом заявленого потерпілим цивільного позову суд приходить до висновку, що в даних правовідносинах у співвідповідачів, які вказані ОСОБА_6 , відсутній солідарний обов`язок на відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення. Тому, заявлений цивільний позов підлягає до часткового задоволення із визначенням тих сум, які доводяться долученими позивачем доказами по відношенню до кожного із співвідповідачів окремо.

За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, дослідивши долучені позивачем докази щодо понесення ним матеріальної і моральної шкоди, враховуючи подані співвідповідачами відзиви на позов та пояснення в судовому засіданні ОСОБА_3 і його захисника, суд прийшов до висновку, що із ПАТ «Страхова група ТАС» на користь ОСОБА_6 слід стягнути матеріальну шкоду в сумі 141 846,61 грн. і 7092,33 грн. моральної шкоди, оскільки вказані суми підтвердженні належними і допустимими доказами, ґрунтуються на нормах законодавства та визнані співвідповідачем ПАТ «Страхова група ТАС». В іншій частині заявлених позовних вимог ОСОБА_6 до даного співвідповідача слід відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_6 , які заявлені до ТОВ «Львівська пивна компанія» до задоволення не підлягають, так як поданими позивачем та співвідповідачем ОСОБА_3 документами, які судом оцінюються критично, не підтверджено того, що водій ОСОБА_3 у зазначений в обвинувальному акті місці та час виконував трудові чи службові обов`язки ТОВ «Львівська пивна компанія».

При визначені розміру моральної шкоди, яка заявлена потерпілим до співвідповідача ОСОБА_3 , суд, враховуючи ступінь вини відповідача та отримані тілесні ушкодження потерпілим, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що унаслідок ДТП та її наслідків у потерпілого змінився та був порушений нормальний спосіб життя, що змусило останнього докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя та відновлення стану здоров`я, а тому вважає, що вчиненим кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завдано моральної шкоди і приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_6 в частині стягнення з співвідповідача ОСОБА_3 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 60 000 грн. і розмір якої останнім визнається. В іншій частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_3 слід відмовити у їх задоволенні.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в сумі 1256,08 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи від 20.06.2019р. №4.6-300/19, в сумі 1256,08 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи від 24.06.2019р. №4.6-301/19, в сумі 942,06 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи від 08.07.2019р. №6.2-89/19, в сумі 1099,07 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 03.07.2019р. №6.2-88/19, в сумі 2512,16 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставині механізму дорожньо-транспортних пригоди» від 29.07.2019р. №4.6-382/19, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертного дослідження в межах даного кримінального провадження.
Крім цього, за наслідками розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що після вступу вироку в законну силу в порядку ст. 174 КПК України необхідно повністю скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_9 від 04.06.2019р. №607/13413/19 в рамках кримінального провадження №0000350 від 04.06.2019р. на майно, а саме на мотоцикл з бок. прич. марки «КМЗ» моделі «ДНЕПР 1036», номерний знак НОМЕР_2 , 1984 року випуску, чорного кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_10 та повернути вказаний транспортний засіб без сплати платежів володільцю ОСОБА_6 (смт. В.Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області).

Також, після вступу вироку в закону силу слід повністю скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_9 від 04.06.2019р. №607/13415/19 в рамках кримінального провадження №0000350 від 04.06.2019р. на майно, а саме на вантажний фургон «МАН» моделі «8.150» номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, оранжевого кольору, який належить гр. ОСОБА_11 , зареєстрованого в с. Дзвиняча Збаразького району Тернопільської області і був переданий на зберігання на територію майданчика філії Велико Березовицької ДЕД по вул. Промисловій,11, в смт. Велика Березовиця Тернопільського району та повернути вказаний транспортний засіб без сплати платежів ОСОБА_11 (с. Дзвиняча Збаразького району Тернопільської області).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 128, 174, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на орган пробації за місцем проживання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до співвідповідачів ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська пивна компанія», про стягнення солідарно із ОСОБА_3 , ПАТ «Страхова група ТАС», ТОВ «Львівська пивна компанія» в користь ОСОБА_6 300000 грн. моральної шкоди та 160159,73 грн. матеріальної шкоди, завданої унаслідок ушкодження здоров`я задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова Група ТАС» на користь ОСОБА_6 141 846 (сто сорок одну тисячу вісімсот сорок шість) гривень 61 копійок витрат на лікування та 7092 (сім тисяч дев`яносто дві) гривні 33 копійок моральної шкоди. В іншій частині заявлених позовних вимог в задоволенні відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 60 000 (шістдесят тисяч) моральної шкоди. В іншій частині заявлених позовних вимог в задоволенні відмовити.

В частині заявлених ОСОБА_6 позовних вимог про стягнення із ТОВ «Львівська пивна компанія» матеріальної та моральної шкоди в задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_12 в користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 7065 (сім тисяч шістдесят п`ять) гривень 45 копійок.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_9 від 04.06.2019р. №607/13413/19 в рамках кримінального провадження №0000350 від 04.06.2019р. на майно, а саме на мотоцикл з бок. прич. марки «КМЗ» моделі «ДНЕПР 1036», номерний знак НОМЕР_2 , 1984 року випуску, чорного кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_10 та повернути вказаний транспортний засіб без сплати платежів володільцю ОСОБА_6 (смт. В.Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області).

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_9 від 04.06.2019р. №607/13415/19 в рамках кримінального провадження №0000350 від 04.06.2019р. на майно, а саме на вантажний фургон «МАН» моделі «8.150» номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, оранжевого кольору, який належить гр. ОСОБА_11 , зареєстрованого в с. Дзвиняча Збаразького району Тернопільської області і повернути вказаний транспортний засіб без сплати платежів ОСОБА_11 (с. Дзвиняча Збаразького району Тернопільської області).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1