ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9281/20 Номер провадження 11-кп/814/822/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2021 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, із вищою педагогічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставин
Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призна ОСОБА_7 Д.С. покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю.

Запобіжний захід обвин ОСОБА_7 ченку Д.С. до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвин ОСОБА_7 ченку Д.С. постановлено рахувати з дня затримання - 10.08.2020 року.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно з вироком суду обви ОСОБА_7 ученко Д.С, вчинено злочини за таких обставин.

1 епізод

16 липня ОСОБА_7 ченко Д.С. поблизу будинку № 45 по вулиці Івана Мазепи м. Полтави, на території ринку ТРК «Алмазний» умисно, незаконно з метою збуту придбав, зберігав при собі та приблизно об 11.26 годин збув «легендованій особі» за 200 грн особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 3, 438 грам (в двох паперових згортках).

2 епізод

10 серпня ОСОБА_7 ченко Д.С. повторно, умисно, незаконно, з метою збуту придбав та за АДРЕСА_2 дратюка, 9 зберігав при собі 13,811 грам особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу в семи паперових згортках, з яких чотири згортки вказаного наркотичного засобу, масою в перерахунку на суху речовину 11,058 грам цього ж дня приблизно о 13.50 годин збув «легендованій особі» за 700 грн.

3 епізод

Крім того, 10 серпня ОСОБА_7 ченко Д.С. умисно, незаконно, без мети збуту придбав та за місцем свого проживання у АДРЕСА_3 м. Полтави зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс в шести згортках, загальною масою в перерахунку на суху речовину 7, 905 грам, а також пристрій для куріння з нашаруванням екстракту канабісу масою в перерахунку на суху речовину 0,522 грами, який цього дня у нього був вилучений.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
Прокурор в принесеній апеляції просить вирок ОСОБА_7 ченка Д.С. скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок , яким призначити покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна , належного йому на праві власності; за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі., на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна.

Обґрунтовуючи апеляцію прокурор вказує , що судом не враховано:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень;

- спосіб та характер вчинення злочинів;

- високий ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів в сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів;

- наявність корисливого мотиву;

- дані, що характеризують особу засудженого;

- відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Крім того прокурор вказує , що у даному кримінальному провадженні судом визнано щире каяття як обставина, яка пом`якшує покарання засудженого.

В той же час, така обставина носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах справи такі відомості відсутні. При цьому , прокурор посилається на правовий висновок Верховного Суду 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити. Обвинувачений та його захисник заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суду першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних положень закону.

Фактичні обставини по справі в апеляційній скарзі не оспорюються, не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень ст.404 ч.1 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із матеріалів провадження, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані щодо особи обвинуваченого, який є несудимим в силу статті 89 КК України, посередньо характеризується, не одружений, має поганий стан здоров`я вади рук , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, стан здоров`я.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, врахувавши положення статті 69 КК України, суд призначив покарання нижче від нижчої межі санкції статті і в тому числі додаткове покарання.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Аналізуючи доводи апеляції прокурора, колегія суддів звертає увагу, що всі обставини на які посилається прокурор були враховані судом при призначенні покарання. Якихось нових обставин, які не були предметом дослідження суду першої інстанції, апеляція прокурора не містить.

Крім того колегія суддів наголошує на тому, що фактично апеляція прокурора зводиться до незгоди із прийнятим рішенням та посиланням на вимоги законодавства.

Чіткого аналізу неможливості застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України, апеляція прокурора не містить.

У цьому контексті є вочевидь безпідставним посилання прокурора на продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як на підставу для скасування судового рішення.

Не є переконливими також і доводи прокурора про нещирість каяття обвинуваченого. В цьому питанні колегія суддів звертає увагу, що саме поведінка обвинуваченого в суді, коли він визнав свою вину в повному обсязі, небажання оскаржити рішення, якраз і свідчать про його каяття. Більш активне каяття в умовах перебування в ізоляції може бути реалізоване в період відбування покарання, шляхом належної поведінки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його суворість, на чому наголошується в апеляції прокурора, колегія суддів не знаходить.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене вище апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367,404,405,407,419 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавсько ОСОБА_6 Гриня Г.Г. залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2021 ОСОБА_7 ченка Д.С. без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ ________________ ________________