Справа № 298/470/21
Номер провадження 1-кп/298/80/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сіль Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Вчинення домашнього насильства» постановами Великоберезнянського районного суду №298/1110/20 від 13.10.2020 року та №298/1586/20 від 18.12.2020 року, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство, що включає словесні образи, погрози, приниження, залякування щодо своєї колишньої дружини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , із якою ОСОБА_3 у період часу із 2014 по 2020 рік перебував в статусі подружжя, після чого рішенням Великоберезнянського районного суду від 30.11.2020 року шлюб між ними розірвано, що призводить до психологічних страждань останньої, розладів її здоров`я та погіршення якості її життя.
Зокрема, у невстановлений досудовим розслідуванням час у січні 2021 року ОСОБА_3 в черговий раз, перебуваючи по місцю тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та душив руками, чим заподіяв шкоду її психічному та фізичному здоров`ю.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у домашньому насильстві, тобто умисному, систематичному вчиненні фізичного, психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.
14 вересня 2021 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про примирення обвинуваченого з потерпілою.
Згідно змісту вказаної угоди, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.
Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілої і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.
У судовому засіданні обвинувачений, потерпіла та захисник підтримали угоду про примирення від 14 вересня 2021 року, просили її затвердити.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим.
Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.
Потерпіла пояснила, що до обвинуваченого жодних матеріальних та моральних претензій не має, вибачила його.
Перевіривши угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, суд приходить висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим з огляду на таке.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним та вид покарання.
Також судом установлено, що потерпіла повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_3 , узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Водночас, суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 14 вересня 2021 року, укладену між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п"ятдесят) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1