Справа № 373/2018/21
Номер провадження 1-кп/373/231/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження (№ ЄРДР 0000011) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ківерці Волинської області, громадянина України, неодруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 -

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 та 2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем строкової військової служби обіймаючи посаду механіка апаратної взводу зв`язку, роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , 05.09.2021 близько 13:00 діючи умисно, з метою особистого збагачення, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін», у військовій частині НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, домовився з солдатом ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів про збут йому психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін».

05.09.2021 близько 13:30 ОСОБА_4 зателефонував за невстановленим досудовим розслідуванням номером та домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою про доставку до військової частини НОМЕР_1 психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін», у кількості 2 грами, та повідомив солдату ОСОБА_6 про те, що придбану психотропну речовину можна буде забрати у нього через декілька годин, після чого останній передав ОСОБА_4 1200 гривень.

Після цього, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін», солдату ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , у той же день, у проміжок часу з 13:30 по 16:30, у невстановленому досудовим розслідуванні місці та невстановленої досудовим розслідуванням особи поряд з військовою частиною НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту здійснив придбання психотропної речовини «амфетамін», після чого почав її зберігати при собі, таким чином розпочав її незаконне зберігання, з метою подальшого збуту.

В подальшому, 05.09.2021 близько 16:35, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконний збут психотропної речовини, перебуваючи поряд з територією військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, вчинивши таким чином останньому збут кристалічної речовини білого кольору, що відповідно до висновку експерта є психотропною речовиною, обіг якої обмежено «амфетамін», масою 0,795 г,

Також, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 16.09.2021, в невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін», у військовій частині НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, домовився з солдатом ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів про збут йому психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін».

19.09.2021 близько 12:10 ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, про можливість придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін», у кількості приблизно 5 грам речовини, за 2500 гривень, а також про те, що 200 грн буде коштувати доставка вказаної речовини до військової частини НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_6 передав грошові кошти у сумі 2700 гривень ОСОБА_4 та останній повідомив, що придбану психотропну речовину можна буде забрати у нього через 30 хвилин.

19.09.2021 близько 12:20 ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванні місці та невстановленої досудовим розслідуванням особи поряд з військовою частиною НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту здійснив придбання психотропної речовини «амфетамін», після чого почав її зберігати при собі, таким чином розпочав її незаконне зберігання, з метою подальшого збуту.

Після цього, 19.09.2021 близько 12:50, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконний збут психотропної речовини, перебуваючи у приміщенні пункту чергового патруля №1 військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, 4 зіп пакети з кристалічною речовиною рожевого кольору, що відповідно до висновку експерта є психотропною речовиною, обіг якої обмежено «амфетамін», загальною масою 1,046 г.

За цих обставин ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту й незаконному збуті психотропної речовини, а також у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту й незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому повторно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про укладення з обвинуваченим угоди про визнання винуватості від 07 грудня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 1, 2 ст. 307 КК України, його особу, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а також вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, сторони домовились про призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 307 КК України - у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

В угоді визначені наслідки її укладення, затвердження, а також невиконання обвинуваченим.

Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12, ч. 1, 2 ст. 307 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.

Укладення між сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним та угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень (злочинів), є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає принципам справедливості та гуманності й вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.

Обвинуваченому роз`яснено його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, з якими він погодився.

Прокурор, обвинувачений та захисник підтримали затвердження угоди про визнання винуватості.

Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому покарання, визначеного в даній угоді.

Строк покарання обвинуваченому рахувати з моменту затримання, а саме з 19.09.2021.

Прокурором також заявлено клопотання про покладення на обвинуваченого обов`язку сплатити судові витрати, які складаються з витрат на проведення судових експертиз, на підтвердження чого надано довідки про витрати на проведення таких експертиз на загальну суму 6 178,32 грн.

Захисник та обвинувачений не заперечили щодо вирішення цього питання судом.

Також прокурором заявлено клопотання про вирішення судом питань заходів забезпечення у цьому кримінальному провадженні та долі речових доказів.

Постановою слідчого від 19.09.2021 визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні:

мобільний телефон білого кольору марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_2 , та сім картою з номером НОМЕР_3 (зі слів ОСОБА_4 );

мобільний телефон марки «Nokia» червоного кольору, який не вмикається, з сім картою з номером НОМЕР_4 (зі слів ОСОБА_7 );

предмет зеленого кольору з нашаруванням речовини та специфічним запахом, який знаходився у прозорому файлі;

згорток паперу з записами кульковою ручкою;

купюру номіналом 100 (сто) гривень серії УУ2855170;

купюру номіналом 100 (сто) гривень серії УЕ1255694.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.2021 накладено арешт на зазначені речові докази.

Відповідно до довідки ГУ СБУ у м.Києві та Київській області від 26.11.2021 №51/7/2-6919 в межах цього кримінального провадження фінансувалися негласні слідчі (розшукові) заходи на суму 3900 грн, які належать зазначеному органу СБУ.

У судовому засіданні прокурор усно заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що 21.09.2021 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва у цьому кримінальному провадженні до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали 60 днів до 17.11.2021 включно. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2021 дію запобіжного заходу продовжено на 40 днів, тобто до 20.12.2021.

На підтвердження цього прокурором надано копію ухвали від 21.09.2021 та вступну й резолютивну частини ухвали від 10.11.2021.

Оголошуючи клопотання про продовження дії запобіжного заходу, прокурор не зазначив про існування будь-яких ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також не навів обґрунтувань недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Захисник та обвинувачений залишили питання дії запобіжного заходу на розсуд суду.

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 2 та 3 ч. 1 цієї статті.

Зважаючи на направлення до суду обвинувального акту та укладення між сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості, суд доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, але не доведення прокурором обставин, передбачених п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

За цих обставин клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого не підлягає задоволенню.

З досліджених судом доказів та пояснень обвинуваченого вбачається, що він перебуває на строковій військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

При вирішенні питання дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого судом також враховується, що укладення угоди про визнання винуватості ініційовано обвинуваченим.

Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 грудня 2021 року, укладену між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і його захисником адвокатом ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1, 2 ст.307 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.

Початок відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 для приведення до виконання цього вироку.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк його перебування під вартою з 19.09.2021 по 15.12.2021.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 6 178 (шість тисяч сто сімдесят вісім) грн 32 коп.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 скасувати.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, військової частини НОМЕР_1 або до іншого органу державної влади у зв`язку з виконанням цього вироку.

Негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.2021 у справі № 759/21312/21, скасувати.

Речові докази:

мобільний телефон білого кольору марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_2 , та сім картою з номером НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Nokia» червоного кольору, який не вмикається, з сім картою з номером НОМЕР_4 повернути ОСОБА_4 ;

предмет зеленого кольору з нашаруванням речовини та специфічним запахом, який знаходився у прозорому файлі та згорток паперу з записами кульковою ручкою знищити;

купюру номіналом 100 (сто) гривень серії УУ2855170 та купюру номіналом 100 (сто) гривень серії УЕ1255694 передати Головному управлінню Служби безпеки України у м.Києві та Київській області.

Надані судові документи залишити у матеріалах справи.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку може бути отримана обвинуваченим та прокурором негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1