Провадження № 1-кп/638/120/21
УХВАЛА
Іменем України
20 грудня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі судових засідань у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому за № 0003472 від 17.07.2016 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшани Дергачівського району, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,-

встановив:

02 серпня 2016 року в провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003472 від 17.07.2016 року.

24.02.2017 року в провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, кримінальне провадження №0005224 від 20.10.2016 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2019 року кримінальні провадження об`єднано в одне.

Також у провадження Дзержинського районного суду міста Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002076 від 18.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 20.12.2021 року вищевказані кримінальні провадження об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думки сторін з приводу заявлених клопотань, вважає за необхідне зазначити наступне.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку із ризиками у справі.

Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, враховуючи випадки його систематичної неявки у судові засідання та пов`язану з цим необхідність винесення ухвал про примусовий привід останнього до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі злочин проти власності, оскільки у обвинуваченого не має місця роботи та стабільного доходу, стійких соціальних зв`язків, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Надаючи оцінку наявності зазначених ризиків судом також враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, повторно вчинив дії, за якими підозрюється у вчиненні нового злочину проти власності, міцних соціальних зв`язків не має, оскільки окрім офіційного працевлаштування є неодруженим, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стримуючих факторів при ризику переховування від слідства та суду та вчиненні нового кримінального правопорушення, відтак вказане свідчить про відсутність стримуючих факторів при ризику переховування від слідства та суду та вчиненні нового кримінального правопорушення.

При цьому суд виходить з наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що останній може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки наслідки та ризик втечі для нього у цьому випадку можуть бути визнані як більш небезпечні, ніж покарання і процедура його відбування. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому та імовірну можливість продовження ними протиправної поведінки у подальшому.

Можливість обрання запобіжного заходу на стадії підготовчого розгляду справи узгоджуються зі ст. 315 КПК України та рішенням КСУ № 1-р/2017 від 23.11.2017 року.

Згідно статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу судом було оцінені всі обставини з урахуванням представлених сторонами кримінального провадження матеріалів, а також вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає їх особі, та тяжкості пред`явленого обвинувачення, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 КПК України, на даний час не може запобігти настанню ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 314, 372, 395 КПК України, суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

- заборонити залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_1 ,

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Строк дії ухвали до 17.02.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 , в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий: