Справа №642/4199/21
Провадження №1-кс/642/128/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
11 січня 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою в якій зазначила, що 26.11.2021 слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000083 від 17.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України. Вважає зазначену постанову передчасною та необґрунтованою, оскільки зазначене рішення було прийнято на підставі неповно з`ясованих обставин справи, слідчим не було вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Заявник просив скасувати зазначену постанову у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого обставинам та матеріалам кримінального провадження.
Заявник в судове засідання надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вимоги скарги підтримала та просила суд її задовольнити.
Прокурор та слідчий до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином.
Згідно до вимог ч. 3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В провадженні слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000083 від 17.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України.
26 листопада 2021 року постановою слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 вказане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито у зв`язку з відсутністю діянні інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України.
В обґрунтування постанови зазначено, що в провадженні Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві перебувало кримінальне провадження №0000083 від 17.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України. Опитані під час досудового слідства свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що факти, викладені в заяві ОСОБА_3 є безпідставними та направленими на заволодіння владою всередині кооперативу для особистих цілей. Відтак, аналізуючи всі в сукупності в ході слідства матеріали, орган досудового розслідування приходить до висновку, що під час досудового розслідування не здобуто та не встановлено даних, які б свідчили про реальність подій та кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України.
Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.ст.2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Частиною 5 ст.110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови;прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:зміст прийнятого процесуального рішення;місце та час (строки) його виконання;особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В ч. 1 ст.92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
У п. 69 рішення по справі «Григор`єв проти України» заява № 51671/07 від 15.05.2012 року, «…Суд наголошує на тому, що коли особа висуває небезпідставну скаргу, то вимагається проведення ефективного офіційного розслідування, спроможного забезпечити встановлення та покарання винних осіб ... Мінімальні стандарти ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, також включають вимоги того, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім, а також бути предметом контролю з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю…».

Відповідно до п. 99 рішення по справі «Савицький проти України» заява № 38773/05 від 26.10.2012 року, ЄСПЛ вказав, що «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є одним із засобів. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, interalia, показань очевидців та експертних висновків тощо. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають можливість встановлення у ході розслідування причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості, які також передбачаються у цьому контексті (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 26 січня 2006 року у справі «Міхеєв проти Росії» (Mikheyev v. Russia), заява № 77617/01, п. 107 etseq., та рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), Reports 1998-VIII, nn. 102 etseq.)…».

При проведенні досудового розслідування справи були допущені суттєві порушення які призвели до неповноти з`ясування обставин справи що призвело до помилкових висновків та закриття кримінального провадження

Неповнота проведення досудового розслідування полягає в тому, що органом досудового розслідування зроблений висновок про відсутність в діях інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК Українилише на підставі допиту трьох свідків.

Більш того, слідчим у постанові про закриття кримінального провадження не містяться посилання на проведені слідчі дії та взагалі жодним чином не надано оцінки тим доказам, доводам та міркуванням, які зазначені у заяві про кримінальне правопорушення та клопотаннях заявника, зокрема не була здійснена перевірка даних щодо підроблення протоколів загальних зборів учасників кооперативу про обрання Головою правління ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про підроблення підписів членів кооперативу на протоколах зборів.
Виходячи зі змісту вищенаведених норм, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування дізнавачем норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження №0000083 від 17.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України не є достатньо обґрунтованою, слідчим не всебічно проведено перевірку по даному кримінальному провадженню здобутим доказам, виконано не всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України.
Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена дізнавачем без урахування усіх обставин справи, передчасно, під час досудового розслідування не проведений необхідний об`єм перевірочних дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому зважаючи на вказане вважає необхідним скаргу задовольнити.
Керуючись ст.ст. 303 -307 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого в м. Полтаві ОСОБА_4 від 26 листопада 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000083 від 17.01.2020 - скасувати.
Направити копію ухвали до Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 17.01.2022

Слідчий суддя ОСОБА_1