Справа №601/195/22
Провадження № 1-кп/601/72/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець кримінальне провадження №0000528 від 17 листопада 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

за участю інших учасників кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_4 ,

-обвинуваченого ОСОБА_3 ,

-потерпілого ОСОБА_5 ,

-представника потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

10.11.2021 близько о 20 год. 30 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , під час розпиття спиртних напоїв із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає по вищевказаній адресі, вчинив сварку із останнім, під час якої винник кримінально-протиправний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.
Після цього, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, 10.11.2021 близько о 20 год. 30 хв., ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні літньої кухні, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , під час розпиття спиртних напоїв із ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар коліном у область грудної клітки та правою і лівою рукою наніс декілька ударів в область нижньої щелепи ОСОБА_5 , який в цей час перебував за столом, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: травми нижньої щелепи у вигляді закритих переломів її тіла зліва та в ділянці правого кута, що не була небезпечною для життя та своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України визнав та пояснив, що вечері 10.11.2021 розпивав спритні напої з потерпілим в них виник словесний конфлікт, ОСОБА_5 був випивший і почав до нього чіплятись, після чого він наніс йому удар, той впав він його підняв, після чого вони разом допили спиртне, він завів ОСОБА_5 в кімнату та пішов додому. Свідків їхнього конфлікту не було. Цивільний позов визнає частково, однак щодо моральної шкоди заперечує.
Також винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України обвинуваченим ОСОБА_3 , підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив суд, що 10 листопада 2021 року близько 20 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні за місцем його проживання, розпиваючи там спиртні напої разом зі своїми знайомими, спровокував з ним сварку, під час якої спричинив йому тілесні ушкодження. Обвинувачений почав умисно наносити йому удари коліном в область грудної клітки, від чого він впав з крісла, на якому сидів, на підлогу, після чого правою та лівою руками ОСОБА_3 ще наніс йому декілька ударів в область нижньої щелепи. Своїми діями обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження. Через кілька днів він звернувся до лікарні, де йому дали направляння до КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня», де він перебував із 16.11.2021 по 26.11.2021.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що того дня повернувшись ввечері додому побачив, що ОСОБА_5 спить в своїй кімнаті. Наступного дня побачивши потерпілого він запитав, що в нього за набряк на обличчі на що той відповів, що ввечері ОСОБА_3 наніс йому декілька ударів. ОСОБА_8 зазначив, що самого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим не бачив, а знає лише зі слів ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що 10 грудня 2021 року ОСОБА_3 зайшов до них, щоб забрати передачу для дочки, вона попросила щоб він декілька хвилин зачекав і пішла щось робити по господарству. Коли повернулась, то побачила, що ОСОБА_5 був на колінах, після чого дізналась, що між ними відбувся конфлікт. Сама свідком побиття не була.
Суд показання свідків сприймає критично, оскільки вони не були свідками події.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться дослідженими під час судового розгляду матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення, а саме:

Випискою №10606 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_5 16.11.21 поступив у відділення хірургічної стоматології з діагнозом двобічний травматичний перелом нижньої щелепи: в ділянці кута справа та в ділянці ментального отвору зліва із зміщенням фрагментів. 18 листопада 2021 року проведено операцію МОС нижньої щелепи та видалення 33 та 48 зубів із ліній перелому під загальним знечуленням. Фіксація титановими міні-пластинами та гвинтами. 26.11.2021 хворий у задовільному стані виписаний зі стаціонару.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2021 за участю потерпілого ОСОБА_5 з додатком (диск DVD-R, 4.7 GB, 120 min Video) до нього, згідно якого потерпілий розповів про обставини подій, які відбувались 11.11.2021, повідомив як ОСОБА_3 наносив ньому удари. Після вказаних подій потерпілий два дні перебував у своїй кімнаті, бо не міг встати з ліжка і в нього постійно боліла голова. 14.11.2021 ОСОБА_5 зателефонував до своїх рідних, які згодом приїхали та викликали швидку допомогу. 15.11.2021 сестра потерпілого завезла його у приймальне відділення Кременецької РКЛ, де його направили до КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» з діагнозом двобічний травматичний перелом нижньої щелепи у ділянці кута справа та в ділянці ментального отвору зліва зі зміщенням фрагментів, де ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 16.11.2021 по 26.11.2021.

Висновком експерта №1240, відповідно до якого: за даними вивчених медичних документів у ОСОБА_5 при поступленні 16.11.2021 в стоматологічне відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР, на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження і результатів рентгенологічного дослідження, було встановлено травму нижньої щелепи у вигляді закритих переломів її тіла зліва та в ділянці правого кута. Будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень (ран, синців, саден тощо) в медичній карті не описано. З приводу травми нижньої щелепи 18.11.2021 було проведено оперативне втручання репозицію (співставлення) відламків, металоостеосинтез. Характер виявленої у ОСОБА_5 травми нижньої щелепи свідчить про її утворення від дії тупого (-их) предмета (-ів). Ці ушкодження, зважаючи на відсутність ознак консолідації (зрощення) переломів, відомості про проведення оперативного втручання та стан м`яких тканин, утворились незадовго до звернення ОСОБА_5 по медичну допомогу, не виключено у вказаний в постанові термін. Встановлена у гр-на ОСОБА_5 травма нижньої щелепи не була небезпечною для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості. Зважаючи на характер та розташування відмічених у ОСОБА_5 травматичних змін, утворення таких за наведених у ксерокопії протоколу його допиту від 03.12.2021 обставин від ударів руками, не виключається. Дані тілесні ушкодження не властиві для утворення при падінні на площині (з висоти власного росту).

Рапортом Кременецького РВП ГУ НП в Тернопільській області від 16.11.2021 про фіксацію 16.11.2021 о 12:58 год. дзвінка до поліції від чергового лікаря приймального відділення 1-ї міської лікарні м. Тернополя по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. По вказаному факту ОСОБА_5 написав заяву на притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 ..

Суд враховує те, що наявні письмові докази, а саме отримання потерпілим тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості в комплексі з іншими доказами, показаннями самого потерпілого та обвинуваченого складають логічну та змістовну послідовність дій, які виразились у нанесенні обвинуваченим одного удару коліном у область грудної клітки та правою і лівою рукою нанесення декількох ударів в область нижньої щелепи ОСОБА_5 та причинно-наслідкового зв`язку між діянням та наслідками, надані докази є належними, допустимими та достатніми.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 та «Коробов проти України» від 21.10.2011, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що події злочину мали місце, вина обвинуваченого повністю доказана, а скоєний ОСОБА_3 злочин слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_3 не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарги відсутні, характеризується позитивно, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, про що свідчать: довідки лікарів, характеристика з місця проживання, вимога щодо судимості та його свідчення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і вважає, що покарання йому слід обрати у виді позбавлення волі.
Крім того суд бере до уваги те, що обвинувачений розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про усвідомлення ним своїх протиправних дій, активно сприяв розкриттю злочину та вважає, що наведене є обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 .
За наведених вище обставин, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75,76 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням певних обов`язків. При призначення покарання обвинуваченому, суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.
До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 (вх.№867/22-вк від 26.01.2022) про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 27 573,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
16.02.2022 потерпілий ОСОБА_5 звернувся із заявою про збільшення заявлених вимог (вх. №17/22-вх) в якій просить про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 38257 грн. 05 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.
Свої вимоги підтверджує доданими до матеріалів справи: випискою із медичної картки стаціонарного хворого №10606 від 26.11.2021, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №01102 від 04.02.2022, копіями квитанцій про оплату обстежень, медикаментів та іншими витратами, пов`язаними з лікуванням.
У відповідності до ч.1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Крім цього, згідно із вимог ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення майнової шкоди в розмірі 38 257,05 грн. підлягають до задоволення частково в сумі 28 257,05 грн., що підтверджені долученими до матеріалів справи копіями квитанцій та фіскальних чеків та підлягають до задоволення і стягнення з ОСОБА_3 .
Суд відмовляє в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 10 000 грн. (витрати які потерпілий понесе в подальшому звернувшись до стоматолога з приводу вставляння зубів), оскільки цивільним позивачем не надано суду доказів понесення цих витрат.
У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що моральна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_5 полягає в перенесених потерпілим пережитих душевних стражданнях, внаслідок заподіяних йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, головним болем, перенесеними фізичними стражданнями, що виразилось у проходженні стаціонарного лікування та проведенні оперативного втручання, а саме операцію нижньої щелепи із встановленням титанових міні пластин з гвинтами, пов`язаних з ним фізичних незручностях, дискомфорті. Дані обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи, медичною документацією відносно потерпілого, показаннями потерпілого ОСОБА_5 . При конкретних обставинах заподіяння шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості доходить висновку про часткову обґрунтованість вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди та розмір компенсації моральної шкоди визначає в сумі 50 000 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили не обирати.

Витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 376 КПК України, статтею 65-69,75-76, ч.1 ст.122 КК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 протягом іспитового строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (проживаючого в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ) суму матеріального збитку в розмірі 28 257 (двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 05 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.
В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.
Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особою, яка перебуває під вартою, апеляційна скарга подається протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Головуючий: