Ухвала
Іменем України
22 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 947/38275/20
провадження № 51-5971ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2021 року,
встановив:
За вироком Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року

ОСОБА_5 засуджено за пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання

у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2021 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено в частині вирішення питання щодо долі речових доказів. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4 ч. 2, ч. 3, ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи,

яка подає скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того,

до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини,

що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень,

тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному захисник, посилаючись на незаконність оскарженого судового рішення з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1

ст. 438 КПК України, лише формально вказує на несправедливість призначеного

ОСОБА_5 покарання через суворість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Крім того, захисник посилається на неповноту судового розгляду, що в силу

статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім цього, захисник, вказуючи на невмотивованість ухвали апеляційного суду,

не зазначає конкретно, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді у зазначеному судовому рішенні.
До того ж, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, вказуючи у вступній її частині на оскарження лише ухвали апеляційного суду, у мотивувальній наводить мотиви своєї незгоди, у тому числі, з вироком місцевого суду щодо ОСОБА_5 , тоді як вимоги формулює про зміну лише зазначеної ухвали, чим допустив суперечності.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, захисник у скарзі не зазначає чи бажає

він брати участь у касаційному розгляді.
Крім того, захисник не долучив до касаційної скарги копій доданих до неї додатків (копій судових рішень) у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду

від 01 жовтня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3