печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду місті Києві від 09.12.2016 по справі 757/61138/16-к, у кримінальному провадженні №00000375 від 03.11.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:
03.12.2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду місті Києві від 09.12.2016 по справі 757/61138/16-к у кримінальному провадженні №00000375 від 03.11.2016 року.

У судове засідання особа, яка звернулась з клопотанням не з`явився, повідомлений про розгляд клопотання належним чином.

Разом з тим, до суду надійшла заява від адвоката про залишення клопотання без розгляду.

Пердставник у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив суд, заяви або клопотання, письмові заперечення не подавалися до суду.

Вивчивши клопотання, заяву, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

При цьому, ст. 350 КПК України передбачено, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Оскільки заявник не підтримує подане клопотання про накладення арешту майна, у слідчого судді відсутні правові підстави для його розгляду по суті.

Разом з тим, нормами чинного Кримінального процесуального кодексу України не передбачено залишення без розгляду клопотання про арешт майна, відтак, зважаючи на позицію, викладену у заяві адвоката, у задоволені клопотання про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись положеннями ст. ст. 26, 170 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду місті Києві від 09.12.2016 по справі 757/61138/16-к, у кримінальному провадженні №00000375 від 03.11.2016 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1