Справа № 740/3721/21
Провадження № 1-кп/740/341/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники кримінального провадження:

- прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- потерпіла ОСОБА_6 ,

- обвинувачений ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Шевченко Борзнянського району Чернігівської області, є громадянином України, зі слів, має середню спеціальну освіту, розлучений, тимчасово не працює, на підставі ст. 89 КК України є таким, що не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

установив:

07 червня 2021 року близько 14-00 години ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, шляхом подолання перешкоди у вигляді закритої, але не зачиненої хвіртки подвір`я, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , проник до вказаного подвір`я, де в подальшому через незачинені двері проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав зернодробилку марки «Эликор-1» вартістю 2156,31 грн, після чого отримавши змогу розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2 156,31 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, шкодував у скоєному, розкаявся, погодився з усіма обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, та доказами, зібраними органом досудового розслідування, та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпіла у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що жодних претензій до обвинуваченого не має, просила суворо не карати.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно зі ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також ураховує особу обвинуваченого, який зі слів, має середню спеціальну освіту, розлучений, тимчасово не працює, на підставі ст. 89 КК України є таким, що не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Також суд ураховує ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та засудженні своїх дій.

Визначені у статтях 50, 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на принципах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави та суспільства.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, і на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Одночасно на обвинуваченого покладаються обов`язки, встановлені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 2156,31 грн, яка відшкодована в повному обсязі.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням судової товарознавчої експертизи, які згідно з довідкою Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру становлять 514,86 грн та на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирався.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 2, 7, ч. 3 ст. 349, ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи в розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 коп.

Речовий доказ зерноподрібнювач марки «Эликор-1», який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити в її володінні.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1