печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_3 на постанову від 12.11.2021 слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Києві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000252 від 28.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08.12.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_3 на постанову від 12.11.2021 слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000252 від 28.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В обґрунтування доводів скарги адвокат посилається на те, що він звернувся до слідчого з клопотанням про проведення слідчих дій, а саме: допиту свідків. Проте, своєю постановою від 12.11.2021 слідчий відмовив у задоволенні вказаного клопотання, про що виніс постанову, яку особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого вчинити дії вказані в клопотанні.
Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги у відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.
Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Судовим розглядом встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального № 0000252 від 28.09.2021 від 28.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. з ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві 10.11.2021 за вхідним №31001-21 від підозрюваного ОСОБА_3 надійшло клопотання №5 від 08.11.2021.
Постановою від 12.11.2021 слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Києві ОСОБА_4 у задоволенні клопотання в даній частині відмовлено.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Мотивуючи рішення слідчий вказав, що досудове розслідування триває, слідчі дії здійснюються та фіксуються в порядку визначеному КПК України на даному етапі досудового розслідування відсутня необхідність в проведенні додаткових заходів.
Проте, при вивченні клопотання сторони захисту та постанови слідчого, слідчий суддя погоджується зі стороною захисту, що до того, що постанова слідчого є невмотивованою та необґрунтованою, та стороною обвинувачення, не доведено обставин, які б давали підстави слідчому судді прийти до протилежного висновку.
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови.
Щодо вимоги підозрюваного про зобов`язання вчинити дії, які зазначенні в клопотанні, слідчий суддя вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки ч. 1 ст. 36 та ч. 5 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та відповідно слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Відтак вимоги підозрюваного про зобов`язання вчинити дії, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.
Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.
Скасувати рішення старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_4 - постанови про часткове задоволення клопотання від 12.11.2021 в кримінальному провадженні № 0000252 від 28.09.2021.
Зобов`язати слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000252 від 28.09.2021 повторно розглянути клопотання №5 від 08.11.2021 підозрюваного ОСОБА_3 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000252 від 28.09.2021, у порядку ст. 220 КПК України.
В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1