УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/633/17

Номер провадження 1-в/495/107/2021

08 вересня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2020 року, яке обґрунтовує тим, що вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухваленим 10.02.2020 року його було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України його звільнено як засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши мені іспитовий строк в 2 роки.

20.02.2020 року його захисником було подано апеляційну скаргу на вирок.

08.09.2020 року Одеській апеляційний суд своєю ухвалою залишив апеляційну скаргу його захисника на вирок без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Отже, саме з 08.09.2020 року вирок суду щодо нього набрав законної сили та підлягав безумовному виконанню на всій території України і він набув процесуального статусу засудженого у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 43 КК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Нагляд за дотриманням ним обов`язків, покладених на нього вироком суду, здійснює Білгород-Дністровський міськрайонний відділ Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Однак, постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 17.02.2021 року касаційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_4 було задоволено частково, ухвалу Одеського апеляційного суду від 08.09.2020 року щодо нього скасовано і призначений новий розгляд у суді апеляційної інстанції, який триває дотепер.
Вважав, що саме з 17.02.2021 року обвинувальний вирок суду першої інстанції щодо нього втратив законну силу згідно з приписами ч. 2 ст. 532 КПК України, оскільки ухвалене рішення судом апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасоване, а нове ще не ухвалено.
Частиною 2 ст. 534 КПК України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

В той же час, у відповідності до п. 8 ст. 2 Закону України № 160-VIII від 05.02.2015 «Про пробацію», який, окрім іншого, визначає також підстави пробації, суб`єктами пробації є засуджені, тобто особи, обвинувальний вирок щодо яких набрав законної сили.

Проте, незважаючи на зазначене і надання працівнику органу пробації, який безпосередньо здійснює за вироком суду наглядову пробацію щодо нього, копії вищевказаної постанови Верховного суду від 17.02.2021 року, працівник продовжує виконувати вирок суду щодо нього, який втратив законну силу і, на його переконання, вже не підлягає виконанню до тих пір, поки при новому апеляційному розгляді не буде постановлено судове рішення.

З огляду на зазначене, він просить визнати вказаний вирок суду таким, що не підлягає виконанню до набрання ним законної сили в установленому законом порядку, звільнивши його на цей період від виконання покладених на нього за вироком суду обов`язків. Зобов`язати уповноважений орган з питань пробації припинити на цей період здійснення наглядової пробації щодо нього, як за особою, звільненою за вироком суду від відбування покарання з випробуванням.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 , прокурор та представник органу пробації не з`явилися, були повідомлені належним чином.
Вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути клопотання обвинуваченого за відсутності сторін.

Судом встановлено, що 10.02.2020 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України його було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши ОСОБА_3 іспитовий строк в 2 роки.

20.02.2020 року захисником обвинуваченого було подано апеляційну скаргу на вирок суду.

08.09.2020 року Одеській апеляційний суд своєю ухвалою залишив апеляційну скаргу захисника на вирок без задоволення, а вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2020 року без змін, у зв`язку з чим вказаний втрок було направлено на виконання до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Однак, постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 17.02.2021 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 було задоволено частково, ухвалу Одеського апеляційного суду від 08.09.2020 року щодо вироку стосовно ОСОБА_3 скасовано і призначений новий розгляд у суді апеляційної інстанції, який триває по теперішній час.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції .

Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно ст. 533 КПК України вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 537 (питання, які вирішуються судом під час виконання вироків) КПК України: «1. Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

Частину першу статті 537 доповнено пунктом 13-1 згідно із Законом № 1491-VIII від 07.09.2016\

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

Частину першу статті 537 доповнено пунктом 13-2 згідно із Законом № 1491-VIII від 07.09.2016\

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

Частину першу статті 537 доповнено пунктом 13-3 згідно із Законом № 1492-VIII від 07.09.2016\

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку».

Враховуючи вище викладене та те, що КПК України не передбачає можливості визнання судом першої інстанції вирок суду як такий, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим, суд вважає, що клопотання ОСОБА_3 є таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, в ст. 537 КПК України зазначено вичерпний перелік питань, які суд має право вирішити під час виконання вироку.

На переконання суду в даному випадку обвинувачений ОСОБА_3 повинен надати до органу пробації належним чином завірені копії рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанції з вимого прийняти їх до відома для вирішення питання про припинення виконання вироку суду, який не набрав законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-372, 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2020 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1