Провадження № 1-в/592/451/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання (подання) начальника Конотопського районного сектору № 1 (Путивльський районний сектор) філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, -

В С Т А Н О В И В :

17.08.2021 року начальник Конотопського районного сектору № 1 (Путивльський районний сектор) філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_5 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням (поданням) про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, в якому він зазначив про те, що на обліку Конотопського районного сектору № 1 ОСОБА_6 перебуває з 11.11.2019 року. За час перебування на обліку, засуджений вчинив наступні кримінальні правопорушення, а саме: 29.11.2019 року Путивльським районним судом Сумської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. ОСОБА_6 було засуджено та було визнано винним, йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України йому визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з випробуванням з іспитовим строком 1 рік (вирок Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року) та у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, які виконувати самостійно. 18.05.2020 року Путивльським районним судом Сумської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 246 КК України, ОСОБА_6 було засуджено та було визнано винним, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим, за сукупністю злочинів було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання було частково приєднане покарання невідбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.11.2019 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 місяць, за сукупністю вироків було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць. 18.11.2020 року Путивльським районним судом Сумської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_6 було засуджено та було визнано винним, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим, за сукупністю злочинів, було визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання було частково приєднане покарання, невідбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.05.2020 року, у виді позбавлення волі на строк 4 місяці, за сукупністю вироків було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 місяці. 28.01.2021 року Путивльським районним судом Сумської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, ОСОБА_6 було засуджено та було визнано винним, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.11.2020 року, ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 місяці. При призначенні остаточного покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 28.01.2021 року, не було враховано вирок Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року. На теперішній час ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 28.01.2021 року в державній установі Сумська виправна колонія (№ 116) . Обов`язки згідно вироку суду, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, ОСОБА_6 виконав. Індивідуальний план не виконав. Протягом іспитового строку ОСОБА_6 також два рази притягувався до адміністративної відповідальності. 30.10.2019 року за ст. 176 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. , 13.06.2020 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Скарг від мешканців міста до міської ради не надходило. Кінець іспитового строку 08.10.2020 року. Враховуючи те, що ОСОБА_6 вироком Путивльського районного суду Сумської області від 28.01.2021 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 місяці, та який відбуває покарання в державній установі Сумська виправна колонія (№ 116) , він просив суд на підставі п. 9 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, вирішити питання про звільнення від покарання, призначеного вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку (вхідний № 30593/21 від 17.08.2021 року) (а. п. 2, 3) .

06.09.2021 року начальник Конотопського районного сектору № 1 (Путивльський районний сектор) філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_5 повторно звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з аналогічним клопотанням (поданням) про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, пославшись на те, що у зв`язку з відсутністю відповіді на № 26/14-1065-21 від 11.08.2021 року, він направляє повторно на ім`я голови Ковпаківського районного суд м. Суми матеріали відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за п. 9 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України для вирішення питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку (вхідний № 32813 від 06.09.2021 року) (а. п. 44-58) .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні даного клопотання (подання) у зв`язку з необґрунтованістю (вхідний № 42388 від 19.11.2021 року) (а. п. 60) .

Оголосивши клопотання (подання) , повторне клопотання (подання) , вислухавши пояснення та думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали судового провадження, дослідивши документи та копії документів, які містяться в матеріалах особової справи засудженого, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 28.03.2014 року у справі № 584/196/14-к, провадження № 1-кп/584/22/14 ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 було звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік. На підставі ст. 76 КК України було ухвалено покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки : - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, роботи; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції у встановлені дні. Речові докази: телевізор Start-2107P , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , було ухвалено дозволити їй використовувати на власний розсуд. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 183,60 грн. . Вирок набрав законної сили 30.04.2014 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/37901156) (а. п. 19, 20) .

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 05.10.2016 року у справі № 584/1109/16-к, провадження № 1-кп/584/90/16 ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та йому було призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 703,68 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів. Речовий доказ: мобільний телефон Nokia 105 , який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , було ухвалено дозволити їй використовувати на власний розсуд. Вирок набрав законної сили 08.11.2016 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/61841540) (а. п. 21, 22) .

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року у справі № 584/1487/19, провадження № 1-кп/584/177/19 ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, та йому було призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. Було ухвалено звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Було ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 942,06 грн. . Речові докази: 31 (тридцять одну) рослину роду коноплі, які було передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області, було ухвалено знищити. Вирок набрав законної сили 08.11.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84835181) (а. п. 4, 5, 23-25) .

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.11.2019 року у справі № 584/1524/19, провадження № 1-кп/584/183/19 ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік (вирок Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року) та позбавлення волі на строк 2 (два) роки, які виконувати самостійно. Строк відбування покарання було ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 з метою виконання вироку. Після набрання вироком законної сили речові докази: - фрагмент стебел рослин з листям; - паперовий коробок з речовиною рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, які запаковані до сейф-пакету № 2281268; - гілку з листям рослини конопель, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом; - речовину-нашарування на пляшці з фрагментом фольги, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, екстрактом канабісу, які запаковані до сейф-пакету № 2281269, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області, було ухвалено знищити. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1884,12 грн. . Вирок набрав законної сили 03.01.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86018009) (а. п. 6, 7, 26-29) .

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.05.2020 року у справі № 584/29/20, провадження № 1-кп/584/39/20 ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 246 КК України, та йому було призначено покарання: - за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; - за ч. 3 ст. 246 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів йому було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання було частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.11.2019 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 місяць, за сукупністю вироків йому було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць. Строк відбування покарання було ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 з метою виконання вироку. Після набрання вироком законної сили речові докази: 1) речовину рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, масою 29,01 г, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області, було ухвалено знищити; 2) два дерева липи діаметром 14 см, одне дерево липи діаметром 15 см, які були передані на зберігання представнику потерпілого ДП Кролевецький лісгосп Путивльського лісництва ОСОБА_9 , було ухвалено дозволити використовувати на власний розсуд; 3) ручну пилку, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області, було ухвалено знищити. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 942,06 грн. 06 коп. . Вирок набрав законної сили 18.06.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89341679) (а. п. 8, 9, 30-33) .

Із змісту рапорту начальника сектору превенції Путивльського ВП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_11 від 16.07.2020 року, адресовного на ім`я начальника Путивльського ВП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_12 , вбачається, що ним 16.07.2020 року об 11 годині 00 хвилин згідно вироку суду, який набрав законної сили, був затриманий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим він просив дозволу на поміщення зазначеної особи до ІТТ № 3 (м. Глухів) ГУНП в Сумській області для подальшого етапування до Сумського слідчого ізолятора.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 16.07.2020 року у справі № 584/811/20, провадження № 1-кп/584/124/20 було тимчасово залишено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в державній установі Сумський слідчий ізолятор на час розгляду в Путивльському районному суді Сумської області кримінального провадження № 0000188 від 06.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України. Ухвала набрала законної сили 16.07.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90447614) (а. п. 79, 80) .

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 21.07.2020 року у справі № 584/1876/19, провадження № 1-кп/584/30/20 тимчасово був залишений в державній установі Сумський слідчий ізолятор обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.05.2020 року за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 246, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць, у зв`язку з розглядом Путивльським районним судом Сумської області кримінального провадження № 0000403 від 09.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 297 КК України (справа № 584/1876/19, № 1-кп/584/30/20) . Ухвала набрала законної сили 21.07.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90533908) (а. п. 61, 62) .

Із змісту ухвали Путивльського районного суду Сумської області від 20.10.2020 року у справі № 584/1487/19, провадження № 1-в/584/35/20 вбачається, що 20.10.2020 року Путивльський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді ОСОБА_13 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_14 , прокурора ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Путивль клопотання начальника Путивльського районного сектору філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_16 про звільнення від призначеного судом покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль Сумської обл. , громадянина України, який не працює, неодруженого, освіта середня спеціальна, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 08.10.2019 року вироком Путивльського районного суду Сумської області за ч. 1 ст. 310 КК України до обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк 1 (один) рік, встановив. Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 310 КК України до обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. На обліку в Путивльському РС філії ДУ Центр пробації в Сумській області засуджений перебуває з 11.11.2019 року. Начальник Путивльського РС філії ДУ Центр пробації в Сумській області звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, яке обґрунтовував тим, що під час перебування на обліку ОСОБА_6 було засуджено вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.11.2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) з іспитовим строком 1 (один) рік (покарання, призначене за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року) та у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, які підлягають самостійному виконанню. Крім того, 18.05.2020 року ОСОБА_6 було засуджено вироком Путивльського районного суду Сумської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 246 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, за сукупністю злочинів ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково було приєднано покарання, невідбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.11.2019 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 місяць, за сукупністю вироків було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць. Крім того, на теперішній час на розгляді в Путивльському районному суді Сумської області перебувають кримінальні провадження № 0000403 від 09.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та № 0000188 від 06.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, розгляд яких не завершено. 16.07.2020 року ОСОБА_6 був поміщений до ІТТ № 3 м. Глухів для подальшого його етапування до Сумського слідчого ізолятора. З 17.07.2020 року ОСОБА_6 перебуває в державній установі Сумський слідчий ізолятор . В період іспитового строку ОСОБА_6 двічі притягувався до адміністративної відповідальності: 30.10.2019 року за ст. 176 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. та 13.06.2020 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Представник Путивльського РС філії ДУ Центр пробації в Сумській області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Засуджений ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про доставлення його в судове засідання не клопотав. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду. Прокурор у судовому засіданні зазначив про те, що дане клопотання заявлено передчасно, оскільки у провадженні Путивльського районного суду Сумської області перебувають кримінальні справи (провадження) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, які були вчинені ним у період іспитового стоку, визначеному останньому за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні внесеного клопотання. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд дійшов висновку про те, що таке клопотання задоволенню не підлягає, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, на теперішній час на розгляді в Путивльському районному суді Сумської області перебувають кримінальні провадження № 0000403 від 09.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та № 0000188 від 06.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, розгляд яких не завершено. При цьому, як вбачається зі змісту обвинувальних актів, у зазначених кримінальних провадженнях ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, вчинених ним у період іспитового строку, визначеного останньому за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року, що перешкоджає прийняттю рішення про звільнення цього засудженого від відбування покарання з випробуванням. З огляду на таке, суд приходить до висновку про те, що клопотання про звільнення від призначеного покарання не підлягає задоволенню, оскільки воно заявлене передчасно. Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 165 КВК України; ч. 1 ст. 78 КК України; ст. ст. 537, 539 КПК України, ухвалив. У задоволенні клопотання начальника Путивльського районного сектору філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_16 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 з випробуванням після закінчення іспитового строку, відмовити. Ухвала набрала законної сили (а. п. 63-65) .

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.11.2020 року у справі № 584/811/20, провадження № 1-кп/584/124/20 ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, та йому було призначено покарання: - за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; - за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково було приєднано покарання, невідбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.05.2020 року у виді позбавлення волі на строк 4 місяці, за сукупністю вироків визначити покарання ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_6 було ухвалено рахувати з 18.11.2020 року. До строку відбуття покарання було ухвалено зарахувати відбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.05.2020 року покарання з 16.07.2020 року до 17.11.2020 року року включно. Після набрання вироком законної сили речові докази: 1) сейф-пакет № 5383726 з речовиною рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, масою 5,85 г, який зберігається в камері зберігання речових доказів Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області, було ухвалено знищити; 2) сейф-пакет № 2110049 з 14 рослинами роду коноплі, який зберігається в камері зберігання речових доказів Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області, , було ухвалено знищити; 3) цапку, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області, було ухвалено знищити. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 2124,85 грн. . Вирок набрав законної сили 05.01.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92999328) (а. п. 10, 11, 34-37) .

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 28.01.2021 року у справі № 584/1876/19, провадження № 1-кп/584/18/21 ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та йому було призначено покарання у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.11.2020 року, ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_6 було ухвалено рахувати з 28.01.2021 року. До строку відбування покарання було ухвалено зарахувати покарання, відбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.11.2020 року в період часу з 16.07.2020 року до 27.01.2021 року включно. Після набрання вироком суду законної сили речові докази: - металеву трубу, яку було передано на зберігання потерпілій ОСОБА_17 , було ухвалено дозволити їй використовувати на власний розсуд, як законному власнику; - моток металевого дроту з нашаруванням гарі, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, було ухвалено знищити. Вирок набрав законної сили 11.03.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94497683) (а. п. 12, 13, 38-42) .

Із змісту ухвали Путивльського районного суду Сумської області від 19.04.2021 року у справі № 584/1487/19, провадження № 1-в/584/17/21 вбачається, що 19.04.2021 року Путивльський районний суд Сумської області у складі: головуючого: судді ОСОБА_13 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_14 , прокурора ОСОБА_15 , провідного інспектора Путивльського районного сектору філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_18 , засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Путивль клопотання провідного інспектора Путивльського районного сектору філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_18 про звільнення від призначеного судом покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль Сумської обл. , громадянина України, який не працює, неодруженого, освіта середня спеціальна, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 08.10.2019 року вироком Путивльського районного суду Сумської області за ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, встановив. Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 310 КК України до обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. На обліку в Путивльському РС філії ДУ Центр пробації в Сумській області засуджений перебуває з 11.11.2019 року. Провідний інспектор Путивльського РС філії ДУ Центр пробації в Сумській області ОСОБА_18 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, яке обґрунтовував тим, що під час перебування на обліку ОСОБА_6 було засуджено вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.11.2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 було визначено остаточне у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з іспитовим строком 1 (один) рік (покарання, призначене за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року) та у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, які підлягають самостійному виконанню. Крім того, 18.05.2020 року ОСОБА_6 було засуджено вироком Путивльського районного суду Сумської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 246 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, за сукупністю злочинів, ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково було приєднано покарання, невідбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.11.2019 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 місяць, за сукупністю вироків було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць. 18.11.2020 року ОСОБА_6 було засуджено вироком Путивльського районного суду Сумської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, за сукупністю злочинів, ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково було приєднано покарання, невідбуте за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.05.2020 року, у виді позбавлення волі на строк 4 місяці, за сукупністю вироків було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 місяці. 28.01.2021 року ОСОБА_6 було засуджено вироком Путивльського районного суду Сумської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК Україн, та йому було призначено покарання у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.11.2020 року, ОСОБА_6 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 місяці. На теперішній час ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 28.01.2021 року в державній установі Сумська виправна колонія (№ 116) . В період іспитового строку ОСОБА_6 двічі притягувався до адміністративної відповідальності: 30.10.2019 року за ст. 176 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. та 13.06.2020 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Представник Путивльського РС філії ДУ Центр пробації в Сумській області в судовому засіданні внесене клопотання підтримав. Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду. Прокурор у судовому засіданні зазначив про те, що в період іспитового строку, визначеного ОСОБА_6 за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року, той вчинив кримінальне правопорушення, що підтверджується, зокрема, вироком Путивльського районного суду Сумської області від 18.11.2020 року, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні внесеного клопотання. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку особи, яка звернулася з клопотанням, прокурора, засудженого, суд дійшов висновку, що таке клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як вбачається із вироку Путивльського районного суду Сумської області від 18.05.2020 року, який набрав законної сили 18.06.2020 року, зазначеним вироком ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 246 КК України. При цьому, як вбачається зі змісту вказаного вироку суду, зазначені злочини ОСОБА_6 вчинив у грудні 2019 року, тобто в період річного іспитового стоку, визначеного йому за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року. Як вбачається із вироку Путивльського районного суду Сумської області від 18.11.2020 року, який набрав законної сили 05.01.2021, зазначеним вироком ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України. При цьому, як вбачається зі змісту вказаного вироку суду, зазначені злочини ОСОБА_6 вчинив у червні 2020 року, тобто в період річного іспитового строку, визначеного йому за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року. В силу вимог ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. ст. 71, 72 цього Кодексу. З огляду на таке, суд дійшов висновку про те, що клопотання про звільнення від призначеного покарання задоволенню не підлягає. В той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити особі, яка звернулася з поданням, що відповідно до положень ст. ст. 537, 539 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вирішуються судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника , органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 165 КВК України; ч. 1 ст. 78 КК України; ст. ст. 37, 539 КПК України, ухвалив. У задоволенні клопотання провідного інспектора Путивльського районного сектору філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_18 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.10.2019 року з випробуванням після закінчення іспитового строку, відмовити. Ухвала набрала законної сили 27.04.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96399609) (а. п. 66-68) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.06.2021 року у справі № 592/7325/21, провадження № 1-в/592/314/21 у задоволенні подання провідного інспектора Путивльського районного сектору філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_18 про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків, шляхом приведення вироку Путивльського районного суду Сумської області від 28.01.2021 у відповідність до закону було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 02.07.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97882426, https://reyestr.court.gov.ua/Review/97948020) (а. п. 69-72) .

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Отже, звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Висновок суду про те, що для виправлення особи немає необхідності у реальному виконанні покарання, повинен базуватися на сукупності об`єктивних та суб`єктивних передумов, а саме: тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи. Так, звільнення від відбування покарання з випробуванням допускається тільки: 1) при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк п`ять років чи менше; 2) з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням лише в разі засудження його до позбавлення волі (ч. 2 ст. 104 КК України) . Тяжкість злочину визначається характером і ступенем його суспільної небезпеки та формується з об`єктивних і суб`єктивних елементів його складу. Тому, чим небезпечнішим для суспільства є вчинений злочин, тим вужча повинна бути сфера застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Всебічна оцінка даних про особу винного є однією з важливих передумов можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Перш за все, необхідно враховувати соціально значущу поведінку винного до та після вчинення злочину, а також окремі якості чи інші особливості його особистості, на кшталт: поведінка в побуті, в громадських місцях, за місцем роботи чи навчання, визнання особи учасником війни, наявність у неї нагород, наявність судимості, адміністративних стягнень, її вік, стан здоров`я, інвалідність тощо. До інших обставин, які можуть враховуватись судом при застосуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням, належать: сімейне становище винного, наявність на його утриманні інших осіб, тяжкі захворювання членів сім`ї, громадянство та місце проживання винного тощо. Умовами, за яких випробування буде вважатися успішним (ч. 2 ст. 75, ч. 2 ст. 78 України) , є: 1) не вчинення засудженим нового злочину протягом визначеного судом іспитового строку; 2) виконання протягом цього ж строку покладених на нього обов`язків; 3) не вчинення засудженим систематично правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення та свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Дотримання зазначених умов свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення. Згідно ст. 77 КК України у разі звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Оскільки ухилення засудженого від цих покарань тягне відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України, то в разі такого ухилення протягом іспитового строку суд призначає винному покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України, та направляє засудженого для відбування покарання. Звільнення особи від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України виключає призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, що випливає зі змісту ст. 77 КК України, і це необхідно враховувати при постановленні вироку. Вчинення засудженим протягом іспитового строку дисциплінарних правопорушень, а також адміністративних правопорушень, які не були систематичними та/або не потягли за собою адміністративні стягнення, та/або не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, за змістом ст. ст. 75, 76, 78 КК України не береться судом до уваги при визнанні випробування успішним. Ч. 3 ст. 75 визначає тривалість іспитового строку, протягом якого засуджена особа повинна довести своє виправлення, від одного до трьох років. Цей строк законом не диференціюється залежно від виду та міри призначеного покарання. Проте суд при встановленні тривалості іспитового строку на свій розсуд може враховувати тяжкість злочину, особу винного, вид і міру покарання та інші обставини. При звільненні від відбування покарання з випробуванням неповнолітнього іспитовий строк встановлюється тривалістю від одного до двох років (ч. 3 ст. 104 України) . Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.

У відповідності до ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. ст. 71, 72 КК України.

Положення ч. 1 ст. 78 спрямоване на стимулювання засудженого до законослухняної поведінки та виправлення. Стосовно засудженого, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового злочину (що підтверджується довідкою про перевірку на судимість) , наступного дня після закінчення іспитового строку до суду направляються подання для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання та справа. У цьому випадку суд зобов`язаний (саме зобов`язаний, а не може) звільнити засудженого від призначеного йому покарання. КК України не передбачає можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням до закінчення іспитового строку. Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: 1) невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або 2) систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення та свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком. Невиконанням обов`язків вважається невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, які було покладено на нього судом. Подання про скасування покарання з випробуванням направляється до суду протягом місяця після встановлення таких фактів. Засуджений підлягає направленню для відбування призначеного покарання у разі вчинення ним лише правопорушень, які відповідають сукупності таких ознак: а) вони були систематичними; б) кожне з них потягло за собою адміністративне стягнення; в) свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. Систематичними слід визнавати правопорушення, у тому числі різнорідні, вчинені три і більше разів. Адміністративне стягнення це міра відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Адміністративними стягненнями є: попередження; штраф; оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; конфіскація такого предмета або грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; позбавлення спеціального права, наданого громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання) ; виправні роботи; адміністративний арешт. Особливі види адміністративних стягнень застосовуються до неповнолітніх. Таким, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення судом, на його розсуд, може бути визнане будь-яке адміністративне правопорушення, як правило, вчинене умисно (на практиці найчастіше такими визнаються порушення громадського порядку) . Якщо засуджений ухиляється від виконання покладених на нього судом обов`язків чи притягувався до адміністративної відповідальності, то такому засудженому спочатку виноситься письмове попередження про можливість відміни покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання. Якщо засуджений не виконує покладених на нього судом обов`язків після письмового попередження або три та більше разів притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджений не з`являється до інспекції без поважних причин (що повинно бути підтверджено зібраними матеріалами) або зник з метою ухилення від контролю за його поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція направляє до суду подання про скасування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. У разі відмови суду в задоволенні подання про відміну покарання з випробуванням таке подання направляється до суду повторно, якщо засуджений знову притягувався до адміністративної відповідальності або продовжує не виконувати покладених на нього судом обов`язків. Після закінчення іспитового строку, у разі відмови судом у задоволенні подання інспекції, до суду направляється подання про звільнення такого засудженого від призначеного йому покарання. В ухвалі суду про направлення засудженого для відбування призначеного покарання має бути зазначено, які саме обов`язки не виконувались і коли, які конкретно правопорушення він вчинив і коли, які до нього були застосовані адміністративні стягнення. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд, згідно ч. 3 ст. 78 України, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує покарання, яке було призначено засудженому за попереднім вироком і від якого він був умовно звільнений з випробуванням, або призначає покарання за сукупністю вироків за іншими правилами, визначеними в ст. ст. 71, 72 КК України. Якщо ухвалою суду, що набрала законної сили, засуджений був направлений для відбування призначеного вироком покарання, від відбування якого його було звільнено з випробуванням, суд, призначивши покарання за новий злочин, зобов`язаний остаточно визначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. Якщо новий злочин вчинено особою після закінчення визначеного судом іспитового строку, то вона, відповідно до п. 1 ст. 89 КК України, вважається такою, що не має судимості. Це виключає призначення покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення ухвали про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК України) , суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї ухвали в установленому порядку. Виходячи з того, що відповідно до ч. 2 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК України вчинення протягом іспитового строку нового злочину є підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, Пленум Верховного Суду України рекомендує судам не застосовувати повторно до таких осіб звільнення від відбування покарання з випробуванням під час розгляду справи про новий злочин. Обмежень же щодо повторного застосування ст. 75 КК України стосовно особи, яка вчинила новий злочин після звільнення від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України, закон не містить. У разі, коли особа вчинила злочин хоча і після закінчення визначеного судом іспитового строку, але в період дії строку додаткового покарання, яке перевищує тривалість іспитового строку (наприклад, іспитовий строк було встановлено судом тривалістю до двох років, а додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади тривалістю до трьох років) , невідбута частина додаткового покарання за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків (ч. 3 ст. 71 КК України) . У випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків. Відповідно до п. 15 розд. II Прикінцевих та перехідних положень КК України ст. 78 КК України застосовується до осіб, засуджених до покарання у виді позбавлення волі із застосуванням відстрочки виконання вироку відповідно до ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) .

Із змісту п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України вбачається, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Із змісту п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України вбачається, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. п. 5, 8, 9, 13-3 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Із змісту абз. абз. 11, 14 Вступу листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків від 01.04.2017 року вбачається, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. п. 5, 8, 9 ч. 1 ст. 537 КПК України (https://ips.ligazakon.net/document/VRR00225) .

Згідно абз. 5 ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-IV від 11.12.2003 року (із змінами і доповненнями) , місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини (офіційне опублікування: Урядовий кур`єр, 2004, 01, 15.01.2004, № 7, Офіційний вісник України, 2004, № 1 (23.01.2004) , ст. 4, Відомості Верховної Ради України, 2004, № 15 (09.04.2004) , ст. 232, опублікування в періодиці: Голос України, 2004, 01, № 15 (27.01.2004) ) .

Із змісту ч. 6 ст. 539 КПК України вбачається, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Дана стаття передбачає обчислення іспитового строку осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Іспитовий строк містить у собі реальне виконання покарання. У випадку, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування та покладені на нього судом обов`язки, він практично втрачає можливість остаточного звільнення від відбування покарання та погашення судимості. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою та за нею здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Слід зазначити про те, що іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його дотримуватися законів, нагадує йому про те, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля, звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування. Тривалість іспитового строку встановлена ч. 3 ст. 75 КК України у межах від одного року до трьох років. Критерієм його тривалості в кожному випадку має бути час, необхідний для того, щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання. Скороченню в порядку заохочення іспитовий строк не підлягає. Закон встановлює лише один відправний момент обчислення іспитового строку момент проголошення вироку, а обчислюється він аналогічно за термін будь-якого строкового покарання. Наприклад, якщо вирок проголошено (винесено) 02.07.2006 року, а іспитовий строк встановлено терміном в два роки, то він закінчується відповідно о 24 годині 00 хвилин 02.07.2008 року, а направляти подання до суду необхідно не раніше останнього дня іспитового строку. Контроль за поведінкою засуджених осіб припиняється, і вони знімаються з обліку у зв`язку з (із) : а) закінченням іспитового строку за наявності ухвали суду про звільнення; б) скасуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням (звільненням від відбування покарання) та направленням для відбування покарання, призначеного вироком суду, за наявності відповідної ухвали суду; в) скасуванням вироку за наявності відповідної ухвали суду; г) звільненням засудженої жінки, яка має дитину віком до трьох (семи) років, від подальшого відбування покарання або заміною його більш м`яким, направленням її для відбування покарання, призначеного вироком суду, за наявності відповідної ухвали суду; д) амністією за наявності відповідної ухвали суду; е) засудженням за учинення нового злочину за наявності копії вироку, що набрав законної сили; ж) смертю засудженої особи за наявності відповідної довідки з відділу реєстрації актів громадянського стану; з) пересилкою особової справи до іншого підрозділу інспекції за наявності підтвердження про отримання особової справи.

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги правовий висновок, висловлений в постанові Верховного Суд від 14.06.2021 року у справі № 443/806/19, провадження № 51-5994км20, згідно якому попередній вирок у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України є вирок або вироки, покарання за якими повністю не відбуте особою на час вчинення одного чи декількох нових кримінальних правопорушень. У випадку, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення, яким їй призначається покарання у виді позбавлення волі, до постановлення двох вироків по інших справах, кожен із яких виконується самостійно, зокрема, по одному із яких призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, а інший вирок виконується самостійно у зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то при призначенні покарання вимоги ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються тільки до вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі, яке належить відбувати реально. Якщо особа вчинила принаймні одне кримінальне правопорушення після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Правовою підставою такого припинення щодо першого вироку є положення ч. 3 ст. 78, ст. 71 КК України, а правовою підставою припинення виконання другого вироку положення ст. 71 КК України. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97771999) (а. п. 73-78) .

До того ж суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду справи, в якій винесено остаточне рішення (рішення у справі Кучеренко проти України № 41974) . Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні (ст. 17 Закону України Про виконання рішень за застосування практики Європейського Суду з прав людини ) , у справах Рябих проти Росії та Науменко проти України зазначив про те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантовано ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення і повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не зміни рішень.

Таким чином, оскільки Путивльським районним судом Сумської області згідно ухвалам від 20.10.2020 року у справі № 584/1487/19, провадження № 1-в/584/35/20, яка набрала законної сили, та від 19.04.2021 року у справі № 584/1487/19, провадження № 1-в/584/17/21, яка набрала законної сили 27.04.2021 року, вже були розглянуті аналогічні клопотання (подання) Конотопського районного сектору № 1 (Путивльського районного сектору) філії державної установи Центр пробації в Сумській області, у задоволенні яких судом було відмовлено у зв`язку з тим, що обвинуваченим ОСОБА_6 нові кримінальні правопорушення були вчинені в період іспитового строку, що перешкоджає суду ухвалити рішення про звільнення цього засудженого від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з закінченням іспитового строку; оскільки Конотопським районним сектором № 1 (Путивльським районним сектором) філії державної установи Центр пробації в Сумській області не були оскаржені вищезазначені ухвали, що може свідчити про те, що Конотопський районний сектор № 1 (Путивльський районний сектор) філії державної установи Центр пробації в Сумській області вважає їх законними та обґрунтованими; оскільки в силу імперативних вимог кримінального процесуального закону, а саме: п. 9 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, саме суд, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку, тобто саме Путивльський районний суд Сумської області, за наявності певних обставин та за дотриманням певних умов, мав би право вирішувати такі питання, бо ОСОБА_6 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно принципу територіальній юрисдикції відноситься до Путивльського районного суду Сумської області; оскільки вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень в період іспитового строку є нездоланою перешкодою у звільненні його від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, з урахуванням імперативних вимог закону, а саме: ч. 3 ст. 75, ч. ч. 1, 3 ст. 78 КК України, ч. 3 ст. 165 КВК України; оскільки вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень в період іспитового строку може свідчити лише про неуспішність його випробування; оскільки ОСОБА_6 вчинив декілька нових кримінальних правопорушень в період іспитового строку після постановлення попереднього вироку, покарання за яким мало виконуватися самостійно, а останнім вироком особі було призначено покарання, яке належить відбувати реально, відтак, на думку суду, припиняється окреме виконання попередніх вироків, в тому числі самостійно, з урахуванням правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суд від 14.06.2021 року у справі № 443/806/19, провадження № 51-5994км20; оскільки, з урахуванням вищевикладеного у Конотопського районного сектору № 1 (Путивльського районного сектору) філії державної установи Центр пробації в Сумській області відсутні правові підстави для повторного звернення до будь-якого суду з аналогічним клопотанням (поданням) про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_6 , відтак суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання (подання) начальника Конотопського районного сектору № 1 філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 75, 78 КК України; ст. ст. 369-372, 375, 376, 537, 539 КПК України; ст. 165 КВК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання (подання) начальника Конотопського районного сектору № 1 філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копію вказаної ухвали направити до Путивльського районного суду Сумської області для відома.

Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив судове рішення (ухвалу) .

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1