н/п 1-кс/953/7497/21
"14" вересня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що досудове розслідування проведено поверхово та неповно, вихідні дані, що були використані під час проведення автотехнічної експертизи, взяті експертом на власний розсуд, необхідні слідчі дії у повному об`ємі під час досудового розслідування слідчим проведені не були, а висновки слідчого є передчасними.
В судове засідання адвоката ОСОБА_3 не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, а постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04.11.2020 о 19.40 в районі будинку № 53 по вул. М. Куліша в смт. Печеніги Харківської області відбувся наїзд автомобілем "Кіа Оптіма", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 на лежачого на проїжджій частині гр. ОСОБА_7 , 1988 р.н., який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.
Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно вимог ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту свої прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.
Постанова слідчого, у розумінні вимог п.2 ч.5 ст. 110 КПК України, окрім іншого, повинна містити виклад встановлених слідчим обставин, які є підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, а також мотиви прийнятого рішення, його обґрунтування з посиланням на положення КПК України.

У вказаній постанові про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_4 прийшов до висновку про те, що винуватцем даного ДТП був саме пішохід ОСОБА_7 , який загинув внаслідок дорожньо-транспортної події, так як в порушення вимог ПДД України перебував в лежачому положенні на спині майже посередині проїжджої частині, вдягнений в темний одяг. При цьому слідчий, у тому числі, посилався на висновок автотехнічної експертизи ХНДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-20/22180-ІТ від 22.12.2020.

Однак, слідчим не було взято до уваги, що слідчий експеримент, який було проведено за участю ОСОБА_5 та за участю ОСОБА_8 , виявив очевидні розбіжності в частині визначення моменту виникнення перешкоди руху для водія.
За висновком автотехнічної експертизи ХНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-20/22180-ІТ від 22.12.2020 р. водій ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути наїзду на ОСОБА_7 . На підставі відповідно висновку слідчий прийшов до власного висновку, що в ДТП винен саме ОСОБА_7 .
В постанові про призначення автотехнічної експертизи слідчий в якості вихідних даних навів свідчення та дані обмірів за результатами слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .
За результатами слідчого експерименту встановлено, що силует темного кольору на проїзній частині дороги в ближньому світі фар видно на відстані 44,6 м. І далі наводиться теза, що при наближені на відстань 16,6 м. силует видно більш детально. Які саме деталі видно з відповідної відстані в протоколі не наведено.
Проте, при дослідженні експерт визначив момент виникнення небезпеки для водія саме відстань у 16,6 м і відповідні розрахунки здійснював, покладаючись на обрану ним дистанцію.
Відповідно до п.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, та методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз експертних досліджень, (надалі Інструкція), зареєстрованою в Мінюсті 03.11.1998 р. за № 705/3145, зазначено, що експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.
Таким чином, вихідні дані щодо моменту виникнення небезпеки мав представити експерту слідчий.
Проте, в постанові слідчого про призначення експертизи момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_8 не визначено.
В порушення Інструкції 03.11.1998 р. за № 705/3145 експерт на власний розсуд обрав моментом виникнення небезпеки дистанцію на якій, за постановою слідчого про призначення експертизи, перешкода має сприйматися як людина.
У той же час експерт не взяв до уваги і не розглядав дії водія ОСОБА_8 з приводу виникнення перешкоди у вигляді пішохіда ОСОБА_5 на відстані 32,8 м., яка перебувала на шляху водія ОСОБА_10 і намагалася жестами попередити водія про перешкоду, яку створювало тіло її сина на проїзній частині.
Враховуючи викладене, постанову слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 31.12.2020 про закриття кримінального провадження № 0001381 від 05.11.2020 ч. 2 ст. 286 КК України не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.
Більше того, підставою для закриття кримінального провадження № 0001381 від 05.11.2020 слідчий зазначив п.2 ч.1 ст. 284 КПК України відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Однак, резолютивна частина постанови слідчого від 31.12.2020 р. не конкретизована, оскільки закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України можливе лише за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення та лише відносно певної особи, що слідчим сформульовано не було.
На підставі викладеного, керуючись ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0001381 від 05.11.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0001381 від 05.11.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0001381 від 05.11.2020 направити керівнику Харківської обласної прокуратури для вирішення питання про відновлення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1