КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 07 грудня 2021 року апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмолено у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000594 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку автомобіля марки «AUDI» моделі «SQ8» номер шасі НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, чорного кольору, власником якого є ОСОБА_7 , а саме: ключі від автомобіля (ключ брелок); автомобіль марки «AUDI» моделі «SQ8» номер шасі НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, технічний паспорт серії НОМЕР_3 на вказаний автомобіль, купюри номіналом 100 доларів США на загальну суму 10 000 (десять тисяч) доларів США.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано наявність ризику відчуження майна, яке є речовим доказом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з наданих суду матеріалів провадження, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань05 липня 2021 року під № 0000594, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб здійснює несанкціоноване втручання в роботу електронно обчислювальних (комп`ютерів), автоматизованих систем та комп`ютерних мереж підприємств, що призводить до витоку, втрати та блокування інформації.

Крім того, в період часу з 28 лютого 2020 року по 29 квітня 2021 року, отримавши злочинним шляхом грошові кошти внаслідок протиправної діяльності, пов`язаної з несанкціонованим втручанням в роботу електронно обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих та комп`ютерних мереж підприємств, що призвело до витоку, втрати та блокування інформації, Н. придбав право власності на корпоративні права в статутному капіталі підприємства, об`єкти нерухомого майна та транспортні засоби, загальною вартістю понад 2 000 000 гривень, що є особливо великим розміром.

У ході оперативного супроводження у даному кримінальному провадженні, в тому числі на виконання доручень слідчого, співробітниками Департаменту кіберполіції Національної поліції України у даному кримінальному провадженні встановлено, що до складу злочинної групи, що здійснює несанкціоноване втручання в роботу електронно обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем та комп`ютерних мереж підприємств, що призводить до витоку, втрати та блокування інформації, тощо, входять наступні особи, у яких було проведено ряд обшуків та оглядів місця події, а саме у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7

28 вересня 2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2021 року проведено обшук автомобіля марки «AUDI» моделі «SQ8» номер шасі НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, чорного кольору власником якого є ОСОБА_7 , в ході якого вилучено майно, а саме: ключі від автомобіля (ключ брелок), автомобіль марки «AUDI» моделі «SQ8» номер шасі НОМЕР_1 та купюри номіналом 100 доларів США, на загальну суму 10 000 доларів США.
04 жовтня 2021 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, власником якого є ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 06 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя зазначив про недоведеність прокурором відношення вилученого майна до даного кримінального провадження та відсутність доказів того, що власник майна ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів судового провадження, та правильно встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування не доведено, що зазначені грошові кошти, на які слідчий та прокурор просять накласти арешт були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Не спростовують такий висновок і доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора.
Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, з урахуванням усіх викладених в ній доводів, - без задоволення.
На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року, якою відмолено у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000594 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/35450/21 Справа №11-сс/824/6197/2021 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1