печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2021, у рамках кримінального провадження № 0002405,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0002405, а саме з телефону марки Samsung galaxy S20+ IMEI НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 .

В обґрунтування доводів клопотання особа, яка його подала зазначає, що ухвалою слідчого судді Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року у справі № 757/37705/21-к задоволено клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 . Накладено арешт на мобільний телефон марки «Samsung galaxy» S20+ IMEY НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 .

Вважає накладення арешту необґрунтованим без врахування того, що вилучення арештованого майна відбулось з порушенням гарантій суддівської недоторканості, також арештоване майно вилучалось під час обшуку, який проведено без ухвали слідчого судді.

Поряд з вказаним вважає дії працівників Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві такими, що не відповідають КПК України у зв`язку з непідслідністю останнім кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування, за територіальним принципом.

Також як на підставу для скасування арешту майна посилається на його невідповідність критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

За вказаних підстав просить арешт скасувати.

В судове засідання особа, яка звернулась із клопотанням про накладення арешту на майно не з`явився, на електронну адресу суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, просив клопотання задовольнити.

Слідчий, за клопотанням якого накладено арешт, в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся у спосіб та строки, визначені ст. 135 КПК України.

Слідчим суддею, з урахуванням вказаного, положень ст. ст. 26, ч. 2 ст.174 КПК України, визнано можливим розгляд клопотання у відсутність слідчого, за клопотанням якого накладено арешт та заявника за клопотанням.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

На підставі поданих матеріалів слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0002405 від 25.11.2020 за підозрою голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 08.07.2021 з 08 год. 30 хв. до 15 год. 58 хв., до постановлення ухвали слідчого судді, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою недопущення знищення слідів вчинення кримінального правопорушення та врятування майна, що має доказове значення для здійснення досудового розслідування, слідчим було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 .

За результатами проведення вказаного обшуку вилучено речі та документи, які мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон ОСОБА_3 марки Samsung galaxy S20+ IMEI НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року у справі № 757/37705/21-к накладено арешт на мобільний телефон ОСОБА_3 марки Samsung galaxy S20+ IMEI НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту мотивувальної частини як і ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року у справі № 757/37705/21-к вбачається, що підставою для накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадження.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, в тому числі зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_3 , відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, та /або має значення для встановлення обставин в кримінальному провадженні, оскільки ні в тексті повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ні в клопотанні про арешт майна не вказується будь - яких даних з приводу наявності на вилученому телефоні інформації, яка могла б містити дані з приводу кримінального правопорушення, що розслідується, а слідчим чи прокурорм не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника спростовується, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявників належним йому майном, враховуючи досить тривалий період обмеження прав особи, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого обмеження прав власності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2021, у рамках кримінального провадження № 0002405 задовольнити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року у справі № 757/37705/21-к на мобільний телефон марки «Samsung galaxy» S20+ IMEY НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1