Справа № 206/5334/21
Провадження № 1-в/206/324/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника заявника

лікаря-психіатра ОСОБА_5

особи, стосовно якої

розглядається заява ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі відеоконференції письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, про зміну примусових заходів медичного характеру,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2021 року представник заявника ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовою заявою про зміну примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 . Заяву обґрунтовано тим, що за час перебування у відділенні стан ОСОБА_6 покращився та на протязі тривалого проміжку часу залишається стабільним, про що свідчить дезактуалізація психотичних переживань, рівний настрій, впорядкована поведінка, відсутність порушення режиму відділення, відсутність агресивних та аутоагресивних тенденцій, достатня послідовність мислення, критичне ставлення до свого психічного стану та скоєного правопорушення, закріплені моделі соціально-адаптованої поведінки, пацієнт будує реальні плани на майбутнє. В клінічній картині залишається незначні прояви пасивності, апатичності, емоційної збідненості. Для продовження медичної, соціальної та психологічної реабілітації з метою досягнення найбільш повної інтеграції пацієнта в суспільство, рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що ОСОБА_6 доцільно змінити примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви, вважаючи, що примусові заходи медичного характеру, які наразі застосовуються відносно ОСОБА_6 , відповідають критерію запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь. Прокурор зазначила, що вважає ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння таким, який потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку. Вказала, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_6 буде недостатньо ефективним, адже відносно останнього вперше було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом 28 травня 2021 року, тобто з того дня минуло недостатньо часу для того, щоб можна було впевнено стверджувати, що психічний стан ОСОБА_6 значним чином покращився, що в свою чергу зумовлювало б необхідність у зміні їх на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Звернула увагу, що ОСОБА_6 в період часу з 21 листопада 2020 року по 27 листопада 2020 року вже перебував на лікуванні в КП «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» ДОР, проте вже через місяць скоїв суспільно небезпечне діяння, виявляючи при цьому тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, що свідчить про те, що лікування було передчасно завершено. Крім того вважає, що неефективність примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги відносно ОСОБА_6 також зумовлюється тим, що останній буде приймати лікування не в повному обсязі.

Представник заявника, лікар-психіатр ОСОБА_5 просив задовольнити заяву та зазначив, що ОСОБА_6 досяг певного прогресу у лікуванні, у зв`язку з чим, вважає, що йому слід замінити примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні просили задовольнити заяву та змінити застосовані примусові заходи медичного характеру.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви, виходячи з наступного.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року відносно до ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом (а. с. 5-7).

17 листопада 2021 року складено висновок комісії лікарів-психіатрів № 214, відповідно до якого комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про доцільність зміни примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним наглядом, на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а. с. 2-4).

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічнохворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року зауважив, що суди повинні критично оцінювати обґрунтовані висновки експертів-психіатрів з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки останні є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідній ухвалі, вироку.

Скасування або зміна примусових заходів медичного характеру може мати місце, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

За таких обставин, суд звертає увагу на те, що в підґрунтя висновку комісії лікарів-психіатрів відносно стану ОСОБА_6 , покладено, зокрема, дослідження динаміки перебігу стану особи у закладі охорони здоров`я та дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення комісії, на підставі яких комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про доцільність зміни примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Так, психічний стан хворого, що відображений в даних клінічного дослідження особи, виявлений під час проведення комісії лікарів-психіатрів вказує на те, що ОСОБА_6 доступний контакту, доглянутий, самостійно слідкує за собою, емоційно рівний, дещо збіднений. На поставлені питання відповідає по суті, орієнтований всесторонньо вірно, мислення достатньо послідовне, з проявами паралогічності, аморфності. Про скоєне правопорушення розповідає з жалем, відмічає його протиправність та виявляє достатньо критичне ставлення до свого психічного стану. Моделі соціально-адаптованої поведінки закріплені, контроль поведінки достатній. Водночас із цим, з динаміки перебігу стану особи у закладі охорони здоров`я вбачається, що у ОСОБА_6 був перемінливий настрій, від немотивованого підвищеного до злобного, спостерігалась емоційна неадекватність, посміхався без наявних на те підстав, був психомоторно збуджений, важко тримався місця, дистанції не дотримувався, критичного ставлення до свого психічного стану не виказував.

Діагноз: Гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії, у зв`язку з гострим стресом.

Суд також приймає до уваги відомості, викладені в анамнезі психічної хвороби, в якому зазначено, що ОСОБА_6 перший раз лікувався з приводу психічного захворювання в КП «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» ДОР з 21 листопада 2020 року по 27 листопада 2020 року. На момент доставлення до приймального відділення виглядав роздратованим, емоційно нестійким, негативістично налаштованим. Також спостерігалось психомоторне збудження, наявні стійкі маячні ідеї переслідування.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року, яка у встановленому законом порядку набрала законної сили, встановлено, що сам факт вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, що відбулось 22 грудня 2020 року, є повністю доведеним сукупністю досліджених судом доказів. З висновку судово-психіатричної експертизи № 15 від 11 лютого 2021 року, ОСОБА_6 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в даний час виявляє тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі гострого поліморфного психотичного розладу.

Враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд не може залишити поза увагою наступні обставини :

-ОСОБА_6 раніше перебував на лікуванні в КП «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» ДОР з 21 листопада 2020 року по 27 листопада 2020 року у зв`язку з його психічним станом;

-22 грудня 2020 року (тобто через місяць) останній вчинив суспільно небезпечне діяння, на час вчинення якого він виявляв тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі поліморфного психотичного розладу;

-лише 28 травня 2021 року ухвалою суду до ОСОБА_6 вперше були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, який не є найбільш обтяжливим для особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння,

а тому надаючи цьому висновку відповідну оцінку, з врахуванням сукупності вказаних вище фактів, які вказують на те, що психічні розлади ОСОБА_6 мають загалом мінливий характер, а з дня коли вперше до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу із звичайним наглядом минуло лише півроку, тому суд не погоджується з думкою лікарів про те, що останньому слід змінити примусові заходи медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги, оскільки така заміна не відповідає критерію запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь та об`єктивно є передчасною.

Керуючись 372, 503, 512-514 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні письмової заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну примусових заходів медичного характеру відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Головуючий суддя: ОСОБА_1