Справа 369/1317/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3988/2021 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;
цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково:
стягнуто з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_11 30 771 в рахунок відшкодування майнової шкоди та 60 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;
стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 200 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 16 листопада 2020 року, близько 09 години 50 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Привітній в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області в напрямку с. Забуччя, у порушення вимог п.п. «а» п. 2.9, пп. «б», «д» п. 2.3, п. 11.13 п. 12.1 ПДР України, будучи в стані алкогольного сп`яніння, проявив злочинну самовпевненість, не був уважним, під час керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортним засобом та виїхав на асфальтований тротуар, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. На думку апелянта, суд призначаючи покарання ОСОБА_10 не у повній мірі врахував обставини, що пом`якшували його покарання, серед яких щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а також дані про його особу, який позитивно характеризувався, мав соціальні зв`язки та раніше не був судимий. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 5-ти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. Апелянт указав на безпідставність врахування судом стану сп`яніння ОСОБА_10 , у якості обставини, яка відповідно до положень ст.67 КК України обтяжувала його покарання. В обґрунтування наведеного, захисник звернув увагу на те, що перебування особи у стані алкогольного сп`яніння є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку із чим, врахування її у якості обставини, що обтяжує покарання особи, відповідно до ст.67 КК України суперечить вимогам закону. Крім цього, на думку захисника суд помилково при призначенні покарання ОСОБА_10 врахував те, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, оскільки на момент ухвалення вироку, минуло більше року з дня закінчення виконання накладеного стягнення, що, відповідно до положень ст.39 КУпАП, свідчило що ОСОБА_10 не був підданий адміністративному стягненню за вказане правопорушення. Крім цього, на думку апелянта, суд не у повній мірі врахував дані про особу ОСОБА_10 , який раніше не судимий, характеризувався позитивно, мав соціальні зв`язки та щиро розкаявся у вчиненому злочині. Просив вирок змінити, призначивши ОСОБА_10 покарання у виді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість. В апеляційній скарзі обвинувачений висловив каяття за наслідки вчиненого злочину та вказав про бажання відшкодувати спричинену моральну шкоду. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 5-ти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченого та його захисників, які подані апеляційні скарги підтримали, підтвердили їх доводи та просили їх задовольнити;
прокурора та представника потерпілої, які апеляційні скарги сторони захисту вважали необґрунтованими, просили залишити їх без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині встановлених фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні, правильності кваліфікації його дій, а також в частині законності розв`язання цивільного позову учасниками судового провадження не оскаржувалися. Підстав для виходу за межі апеляційних скарг в порядку ч.2 ст.404 КПК України колегія суддів не вбачає. У зв`язку із викладеним вирок у зазначеній вище частині не перевірявся.
Щодо доводів апеляційних скарг про незаконність вироку в частині призначеного ОСОБА_10 покарання та про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону. Аналіз положень частини першої ст. 75 КК України дає підстави стверджувати те, що умовами звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням є:
призначення покарання певного виду та розміру в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років,
переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, до якого суд може дійти, врахувавши дані про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах справи, які можуть вплинути на прийняття зазначеного рішення. На думку колегії суддів до інших обставин врахування яких передбачається при вирішенні питання про застосування положень ст. 75 КК України необхідно відносити: обставини вчинення злочину, відношення обвинуваченого до злочину та його наслідків, дії обвинуваченого, спрямовані на усунення негативних наслідків злочину, процесуальна та етична поведінка обвинуваченого у ході досудового розслідування та судового провадження, правова позиція потерпілих щодо покарання та можливості звільнення обвинуваченого від його відбування.
Як вбачається із вироку, суд першої інстанції за результатами розгляду провадження не прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання.
Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції погоджується у повній мірі. Так, ОСОБА_10 вчинив тяжкий злочин із необережності у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель потерпілого. Із пояснень потерпілої та її представника, останні категорично заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням. Обставини вчинення злочину, відношення потерпілої до наслідків злочину приводять колегію суддів до переконання про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, що указує на відсутність підстав для застосування щодо обвинуваченого вимог ст. 75 КК України.
Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого про можливість звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання із випробуванням є не обґрунтованими із наведених вище підстав.
Колегія суддів зважає на те, що щире каяття, а також дані що характеризують особу ОСОБА_10 при вирішенні питання про покарання судом першої інстанції були враховані.
На думку колегії суддів, саме по собі бажання обвинуваченого відшкодувати шкоду, на що останній указує у поданій апеляційній скарзі, не може бути підставою для звільнення від відбування покарання.
Посилання захисника, як на підставу для звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на те, обвинувачений раніше не судимий, має соціальні зв`язки, виконував покладені на нього процесуальні обов`язки не діють підстав для застосування звільнення від відбування покарання із випробуванням, оскільки зазначена захисником поведінка обвинуваченого є звичайною і нормальною поведінкою буд-якого свідомого члена суспільства, що не може розцінюватись як буд-який винятковий і позитивний випадок достатній для застосування будь-якої пільги, у даному випадку у виді звільнення від призначеного покарання із випробуванням.
Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі є належним чином мотивованими і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Щодо доводів апеляційних скарг в частині призначення ОСОБА_10 надмірно суворого покарання, то вони також не ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.
Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.

Так, при призначенні ОСОБА_10 покарання судом було враховано ступінь тяжкості та фактичні обставини вчиненого нимзлочину, позиція потерпілої та її представника щодо призначення покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту будучи у стані алкогольного сп`яніння, який призвів до смерті потерпілого. Крім цього, у якості обставини, яка згідно п.1 ч.1 ст. 66 КК України пом`якшувала покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд визнав щире каяття у вчиненому, а у якості обставини, яка згідно п.1 ч.1 ст. 67 КК України обтяжувала покарання обвинуваченого визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Тобто суд, призначаючи покарання обвинуваченому врахував всі обставини на які звернули увагу захисники та обвинувачений у поданих апеляційних скаргах, дав їм належну оцінку та призначив покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду приходить до переконання про те, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав для застосування до цього покарання положень ст. 75 КК України колегія суддів не знаходить.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що суд, на порушення вимог ст. 39 КУпАП безпідставно зазначив у вироку, що обвинувачений раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то ці твердження захисника є неспроможними, оскільки в судовому рішенні не зазначено, що ОСОБА_10 є особою, що була піддана адміністративному стягненню.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що перебування особи у стані алкогольного сп`яніння є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку із чим, суд необґрунтовано врахував її у якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст.67 КК України колегія суддів не приймає з огляду на те, що диспозиція ч.2 ст.286 КК України не передбачає такої кваліфікуючої ознаки. Суд визнав доведеним пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення та засудив його за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Таких тверджень, які би свідчили про незаконність ухваленого вироку щодо ОСОБА_10 , апеляційній скарги не містять.
Вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року щодо ОСОБА_10 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвалу може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 у той же строк із моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ

__________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4