ЄУН №337/5263/21
Провадження №1-кп/337/365/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Харкові, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 02.06.2020р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.289, 75 КК України до 5 років позбавленням волі з випробувальним терміном 2 роки, який фактично проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження, в якому обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 142740 грн., строк дії якого неодноразово продовжувався та спливає 05.01.2022р.

Оскільки до спливу строку тримання під вартою кримінальне провадження завершити не представляється можливим, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, пославшись на те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не змінились та не відпали. Так, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, раніше був судимий за вчинення аналогічного злочину, судимість за яке не знята та не погашена, злочин в межах цього кримінального провадження вчинив у період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, в провадженні суду перебуває ще інше кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні аналогічного злочину, до затримання офіційно не працював, постійного джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків не має, зареєстрованого місця проживання не має, до затримання мешкав без реєстрації у м.Харків. ОСОБА_4 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу та зменшення розміру застави немає.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник адвокат ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечили та зазначили про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, має постійне місце проживання та певні соціальні зв`язки, одружений. Його вина у вчиненні іншого аналогічного кримінального правопорушення, яке перебуває в провадженні іншого суду, наразі не доказана, запобіжний захід в іншому кримінальному провадженні до нього не застосовувався, він не порушував процесуальних обов`язків, з`являвся в судові засідання. Вказані прокурором ризики жодним чином не підтверджені. Цілодобовий домашній арешт повністю забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, в зв`язку з чим просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, домашній арешт за місцем мешкання обвинуваченого.

Одночасно заявили усне клопотання про те, що у разі продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просять зменшити розмір застави до сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки обвинувачений не має необхідної суми грошей.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали думку обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до ст.176, 177, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є найбільш суворим та винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку запобіжного заходу є можливим.

Оцінивши викладені в клопотанні прокурора обставини, суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєння зазначеного кримінального правопорушення.

Також суд вважає встановленим та доведеним, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачений п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, раніше був неодноразово судимий за аналогічні злочини, судимості за які у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, злочин в межах цього кримінального провадження вчинив в період іспитового строку, встановленого вироком Київського районного суду м.Харкова від 02.06.2020р., що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та стійку антисоціальну направленість його особистості, в провадженні Зарічного районного суду м.Сум перебуває інше кримінальні провадження за його обвинуваченням у вчиненні аналогічного злочину. Також суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не є перешкодою для його тримання під вартою, а також те, що він до затримання офіційно не працював, відомості про наявність будь-яких джерел доходу відсутні, одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, докази усталеності соціальних зв`язків відсутні, зареєстрованого місця проживання не має, до затримання проживав без реєстрації в м.Харкові.

Вказані обставини в сукупності свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та неможливість запобігти цих ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Зокрема, жодних обставин, які б давали підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як просить сторона захисту, останніми не доведено і судом не встановлено. Навпаки, вищевикладені судом обставини свідчать про неможливість застосування домашнього арешту, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника про зміну тримання під вартою на домашній арешт.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діянь, в яких він обвинувачується, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжити до 2-х місяців, задовольнивши клопотання прокурора повністю та відмовивши у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зменшення розміру застави, то як встановлено судом обвинуваченому ОСОБА_4 одночасно з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як альтернативу було визначено розмір застави у розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 142740 грн.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Підстав вважати, що визначений ОСОБА_4 розмір застави є непомірним, як про це зазначає сторона захисту у своєму клопотанні, суд не вбачає виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, оскільки розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що розмір застави визначений ОСОБА_4 , як альтернативи триманню під вартою, не є для нього завідомо непомірним та є пропорційним обставинам, вчиненого кримінального правопорушення. Відсутність у обвинуваченого необхідної суми грошей для внесення визначеної йому застави, саме по собі не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо нього меншого розміру застави, оскільки розмір застави визначається з урахуванням також сукупності інших обставин.

На підставі викладеного у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зменшення розміру застави слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 331, Главою 18 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, а саме до 10 лютого 2022 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1