Справа № 539/1886/20
Провадження № 1-кп/539/73/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2021 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лубни кримінальне провадження №0000763, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.09.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого, на утриманні маючого малолітню дитину,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.09.2019, приблизно о 17.00-18.00год., точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на східцях, що ведуть до заднього входу приміщення кафетерій, розташованого по АДРЕСА_2 , де відпочивав разом зі своїми знайомими.

В подальшому ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 , з метою нанесення удару ОСОБА_4 , підійшов до останнього зі спини та умисно наніс один удар ОСОБА_4 , ногою в ділянку спини, не передбачаючи при цьому можливості падіння останнього із східців на землю, та не маючи на меті спричинення потерпілому ОСОБА_4 , середньої тяжкості тілесного ушкодження, хоча повинен був і міг передбачати настання наслідків у вигляді заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В результаті отриманого удару, ОСОБА_4 , впав на землю із бетонних східців, вдарившись, при цьому, правою ногою об ґрунтове покриття, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді «трьох кісточкового» перелому: поперечного перелому дистального метафазу великогомілкової кістки через основу внутрішньої кісточки з розходженням в передньому відділі; косопоперечного перелому зовнішньої кісточки зі зміщенням дистального фрагменту назад; вертикального перелому заднього краю великогомілкової кістки, які, згідно висновку експерта, за результатами проведеної судово - медичної експертизи №204 від 06.11.2019, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в необережному заподіянню середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, пояснивши суду наступне. 24.04.2019 року обвинувачений домовився з товаришами(Підсадній та ОСОБА_7 ) відпочити у кафе розташованого по АДРЕСА_2 . Близько 16.00год вони зустрілись і попрямували до кафе. О 16.30год., домовившись із господарем кафе вони взяли мангал, вийшли на задній двір кафе на парапет, розпалили багаття і почали готувати шашлик. Надалі, близько 17.00год. з`явився потерпілий ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, зайшов через кафе і вийшов до відпочиваючих на задній двір. Обвинувачений не звертав уваги на потерпілого(чи тримає той щось у руках), і під час розмови з Підсаднім(розмова велася про працевлаштування обвинуваченого до спецпірозілу «ТОР»), потерпілий почув розмову про поліцію та прокуратуру і втрутився у їх розмову. Потерпілий почав ображати нецензурною лайкою працівників поліції, на що обвинувачений зробив йому зауваження, і між обвинуваченим і потерпілим стався словесний конфлікт триваючий 2-3 хвилини. Інші присутні особи у спір не залучалися. Після словесної перепалки обвинувачений з метою ухилення від конфлікту(оскільки знав, що якщо дійде до бійки, він, як особа підготовлена, може нанести потерпілому тяжкі ушкодження) зайшов у приміщення кафе. Окремо обвинувачений наголосив, що на час конфлікту він вжив близько 100гр. горілки, яку зазвичай взагалі не вживає. На противагу цьому, потерпілий коли прийшов до кафе перебував у такому стані сп`яніння, що погано тримався на ногах. Після того, як обвинувачений зайшов до приміщення кафе він, через хвилину, дві, почувши крики надворі, вийшов знову на вулицю до відпочиваючих, і побачив потерпілого, який стояв внизу на землі біля парапету. Потерпілий стояв сам, а зверху(на парапеті) були ОСОБА_7 та Підсадній. Потерпілий ОСОБА_8 просив ОСОБА_7 , щоб той зателефонував до його роботодавця і останній відвіз його до лікарні, також кричав, що у нього болить нога. Надалі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спустилися до потерплого і повели його через ворота, а обвинувачений зайшов до приміщення кафе. На наступний день обвинувачений дізнався, що потерпілий зламав ногу і буде писати заяву до поліції. Додатково вказав, що проживав у селі де мешкає потерпілий до армії і давно вже не проживає там. Потерпілого знав, так як в період шкільного навчання він підробляв у місцевого підприємця гр.. ОСОБА_10 , у якого, на той час працював і потерпілий. Жодних конфліктів під час роботи у ОСОБА_10 між обвинуваченим та потерпілим не було. Водночас обвинувачений вважає, що оскільки на час конфлікту з потерпілим у нього були кошти(він непогано заробляв і мав автомобіль вартістю близько 1млн. грн..), це і стало причиною його оговорювання з боку потерпілого, з метою отримання грошової компенсації. У інших присутніх під час відпочинку осіб грошей не було. Окремо вказав, що свідка ОСОБА_11 він знає, але відносин між ними ніяких не існує. Його покази він також вважає наклепом, адже він плутає ногу, якою начеб то було нанесено поштовх, та період часу коли відбувався конфлікт, також даний свідок працює разом з потерпілим(є друзями), немає сім`ї та зловживає спиртними напоями.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що працював у с.Оріхівка близько року, і йому було потрібно їхати відмічатися до поліції. 24.09.2019 року він прийшов у кафе розташованого по АДРЕСА_2 з метою домовитись з кимось про те, щоб його підвезли до траси. В барі на той час було три особи: обвинувачений ОСОБА_12 та ще двоє хлопців, яких потерпілий знає. Обвинуваченого потерпілий знає недавно, раніше може бачив його десь. Пам`ятає, що стояв на порозі(парапеті) заднього двору кафе, де маються високі сходинки вниз(біля50см.) Внизу сходинок була траса і два стовпа. Потерпілий розмовляв з чоловіком, при цьому були присутні один хлопець і ОСОБА_12 . Потерпілий взяв кофе собі та знайомому чоловіку, з яким вони спілкувалися. Вони стояли втрьох, причому обвинувачений ОСОБА_12 був позаду потерпілого, і коли під час розмови потерпілий щось сказав про міліцію його вдарили в середину в спину, внаслідок чого він упав зліва від сходинок, підвернув під себе ногу, зламав щось та відчув біль. Одразу після падіння, обернувшись потерпілий побачив позаду одного ОСОБА_12 , який щось казав. Також останній зійшов з порогу і вдарив потерпілого у сідничну частину. Надалі хлопці спустилися до нього, взяли під руки посадили до автомобіля і його повезли до м. Миргород, де наклали гіпс. У лікарнях потерпілий ніде більше не лікувався, був вдома, на лікування витратив близько 70тис.грн. Рік проходив вдома на милицях. Він вважає, що штовхнув його ОСОБА_12 , так йому сказали хлопці, інші особи його штовхнути не могли, бо між ними нормальні відносини. Свідком даної події був ОСОБА_13 . Дана подія зі слів потерпілого відбувалася вдень 10-11год., це не могло бути о 21.00год., бо потерпілому було необхідно відмічатися у міліції. Раніше ні з обвинуваченим ні свідками конфліктів не було. З обвинуваченим він раніше взагалі не спілкувався.

Допитаний в якості свідка гр.. ОСОБА_14 повідомив суду, що з потерпілим вони разом працюють біля 10 років, відносини між ними нормальні. Обвинуваченого знає, так як проживали в одному селі. Відносини нормальні. По суті справи вказав, що близько двох років назад до нього одного дня прийшов потерпілий і запропонував піти до центру в кафе, на що свідок не погодився, і потерпілий пішов сам. Пізніше свідок вирішив піти купити горілки і попрямував до центру, але не по центральній дорозі, а по стежці, яка веде біля кафе. Купивши горілку свідок направився знову додому і під час, коли проходив біля кафе(простір для огляду був відкритий, відстань близько 30 метрів), це було під вечір(вже смеркалось), то чітко побачив, що на порозі кафе стояло багато людей, серед них потерплий ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 та інші люди, всього близько п`яти осіб. При цьому потерпілий стояв від двері у кінці, а позаду потерпілого були люди, серед яких був і обвинувачений. Надалі обвинувачений вдарив ногою потерпілого, і останній полетів обличчям уперед. Свідок пішов додому і не бачив чим закінчилося падіння, йому це було не цікаво. Під час даних подій свідок був тверезий, і не вживав алкоголь. На наступний день після події свідок запитав у потерпілого що сталося, на що останній відповів «побились». Також на наступний день гр.. ОСОБА_10 (роботодавець) повідомив свідку, що потерпілий зламав ногу, вони билися з ОСОБА_12 .

Допитаний в якості свідка гр. ОСОБА_15 повідомив суду, що обвинуваченого знає з дитинства, у якому вони товаришували, бо були сусідами. По суті справи повідомив, що в один з днів він приїхав до магазину, який на внутрішньому дворі кафе розташованого по вул.Поштова 1, с.Новооріхівка Лубенського району, Полтавської області і почув словесну перепалку між чоловіками, які стояли на парапеті кафе, з використанням нецензурної лексики. Хто і де стояв свідок не пам`ятає, але бачив біля 4-х осіб, які готували шашлик. Це відбувалося біля 18.00год. серед тієї компанії він точно бачив обвинуваченого ОСОБА_12 , та ще двох осіб: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Чи був потерпілий не пам`ятає. Відстань між свідком і компанією буда близько 150-200 метрів. Парапет був широкий біля 2-х метрів, а його висота становила біля 1,5 метри.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим за ст.128 КК України, вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 знаходить своє підтвердження, серед іншого, у вивчених судом письмових матеріалах справи, а саме:

- витязі з ЄРДР №0000763 від 28.09.2019, яким зафіксовано внесення відомостей про те, що 24.09.2019 року, приблизно о 21.00год. перебуваючи поблизу бару, що розташований в селі Оріхівка Лубенського району Полтавської області. Невідома особа під час конфлікту нанесла удари по тілу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від яких останній впав на землю, чим спричинив тілесні ушкодження, відповідно до довідки Миргородської ЦРЛ №4852 від 24.09.2019 року у вигляді закритого скалкового перелому лівої гомілкової кісточки (а.с.69 т.1);

- рапорті на ім`я начальника Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, зареєстрованого в журналі ЄО від 27.09.2019 №7308, яким зафіксовано звернення 27.09.2019 року о 10:12 на службу 102, про те, що за адресою: Миргородський район, с.Шульги, вул..Шкільна 27.09.2019 заявник ОСОБА_4 прохає приїзду працівників поліції для написання заяви щодо його побиття. Прибувши на місце події заявник ОСОБА_4 звернувся до поліції з письмовою заяво про притягнення гр.. ОСОБА_16 до кримінальної відповідальності за нанесення заявнику тілесних ушкоджень. Дана подія відбулася 24.09.2019 року в с.Оріхівка Лубенського району(а.с.70 т.1);

- заяві від потерпілого ОСОБА_4 на ім.я начальника Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за змістом якої потерпілий прохає притягти до кримінальної відповідальності гр.. ОСОБА_16 , який 24.09.2019 року наніс йому тілесні ушкодження. Заява зареєстрована в журналі ЄО поліції від 27.09.2019 №7308(а.с.71, т.1);

- довідці №4852 виданої КНП Миргородська ЦРЛ від 24.09.2019 року, про те, що ОСОБА_4 ,1973р.н. звернувся до травматологічного пункту і йому встановлений діагноз: з/скалковий перелам лів. кісточки та велико гомілкової кісточки зі зміщенням(а.с.72, т.1);

- висновку експерта №204 від 07.10.2019 року відносно ОСОБА_4 за змістом якого, у останнього були виявлені слідуючи тілесні ушкодження: «трьохкісточковий» перелом : поперечний перелом дистального метафізу великогомілкової кістки через основу внутрішньої кісточки з розходженням в передньому відділі; косопоперечний перелом зовнішньої кісточки зі зміщенням дистального фрагменту назад; вертикальний перелом заднього краю великогомілкової кістки, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, також, можливо, за обставин викладеним в описовій частині постанови та вказаним підекспертним (внаслідок падіння з висоти на нижню кінцівку ) та по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Згідно висновку фахівця-рентгенолога Полтавського Обласного бюро судово-медичної експертизи : «По механізму - як, правило, результат різкого підвертання стопи, в т.ч. і при падінні з висоти , приземленні на ноги та підвертання стопи в цей момент»(а.с.77-78, т.1);

- протоколі слідчого експерименту від 18.02.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_4 та понятих із застосуванням фото фіксації, згідно якого, потерпілий вказав, що перебуваючи на задньому вході кафе в с.Оріхівка з своїми знайомими він відчув удар в спину, внаслідок чого він впав на праву ногу і відчув різкий біль, у подальшому його відвезли до лікарні. На фотознімках доданих о протоколу №1, №2 зафіксовано як гр.. ОСОБА_4 вказує механізм нанесення йому удару ногою(а.с.86-90, т.1);

- протоколі слідчого експерименту від 18.03.2020 року за участю свідка ОСОБА_14 та понятих із застосуванням фото фіксації, згідно якого, свідок вказав, що 24.09.2020 року перебуваючи за адресою поряд із заднім двором кафе побачив, що на задніх дверях кафе де бетонні сходинки стояли ОСОБА_4 , Підсадний та ОСОБА_12 . Пройшовши повз магазин свідок помітив, як ОСОБА_12 наніс удар правою ногою в спину, після чого ОСОБА_4 впав. Надалі свідок попрямував до свого помешкання. На фотознімку доданого до протоколу №1 зафіксовано як гр. ОСОБА_11 вказує механізм нанесення удару гр.. ОСОБА_8 (а.с.91-95, т.1);

- висновку експерта №98 від 19.03.2020 року відносно ОСОБА_4 за змістом якого, гр. ОСОБА_4 у своїх показах (протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим від 18.02.2020р.) вказав: «... нанесла удар(невідома особа) в спину ногою, після чого я упав та в подальшому виявилось, що зламав ногу...» та показав на фото таблиці. Гр. ОСОБА_14 у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.03.2020р.: «...добровільно погодився показати механізм нанесення удару, який він бачив...» та показав на фото таблиці. Враховуючи, характер, виявлених у гр. ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, експерт вважає, що вони могли виникнути за вищевказаних обставин(а.с.96-97,т.1);

- протоколі огляду місця події від 10.02.2020 року за участю понятих із застосуванням фото фіксації, яким описано ділянку місцевості внутрішнього двору кафе розташованого по АДРЕСА_2 . Описано бетонні сходинки заднього виходу з кафе, два стовпи поряд із сходинками. Під час огляду гр.. ОСОБА_4 повідомив, що 24.09.2019 року він, перебуваючи зі своїми знайомими на сходинках даного кафе, в подальшому під час відпочинку гр.. ОСОБА_5 наніс йому удар в спину, після чого він впав зі сходинок та почув різкий біль у правій нозі. На фотознімках №1,2 зафіксовано місце на якому гр. ОСОБА_4 було нанесено удар.(а.с.98-101, т.1);

Отже, аналізуючи докази у їх сукупності, взаємозв`язку та достатності суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ст.128 КК України, з огляду на наступне.

Як безпосередній свідок нанесення удару ОСОБА_14 так і потерпілий вказують на нанесення удару саме обвинуваченим ОСОБА_5 . Їх покази щодо місця удару(в спину) та його орієнтовного часу співпадають. Також потерпілий вказує, що це було вдень, а свідок ОСОБА_14 , що під вечір. Між цим, дані суперечності не впливають на сам факт нанесення удару, оскільки сам обвинувачений вказував час появи у компанії потерпілого біля 17.00год., а свідок ОСОБА_15 вказує час словесного конфлікту біля 18.00год.

Отже, аналізуючи у сукупності покази всіх допитаних осіб, щодо часу події нанесення поштовху, суд приходить до висновку, що подія відбувалася біля 17.00-18.00год. і в обвинувальному акті не вірно вказаний час події. Дані розбіжності можуть випливати з того, що з часу події минув певний термін, і деякі свідки події перебували у стані алкогольного сп`яніння, що вплинуло на їх сприйняття часу. Зокрема зі слів обвинуваченого у стані сп`яніння перебували усі учасники події, але вони тільки розпочинали випивати, і випили небагато.

Також послідовно і взаємопов`язано виглядають, поряд із показами осіб підтверджуючих удар з боку обвинуваченого(потерпілий та свідок ОСОБА_14 ) так і висновки експертиз №98 та №204 щодо можливості такого механізму нанесення ушкоджень при падінні(а.с.77-78, т.1, а.с.96-97,т.1). Суд відхиляє аргументацію захисту щодо суперечностей у показах свідка ОСОБА_14 щодо механізму нанесення удару(іншою ногою) та те, що він є товаришем потерпілого, а отже зацікавленою особою, так як свідок під час допиту в суді взагалі не згадував якою ногою був поштовх, дана інформація викладена у протоколі слідчого експерименту(а.с91-95, т.1) з даним свідком, де він чітко вказує на праву ногу. Окрім того, яким може бути він товаришем і зацікавленою особою, якщо під час допиту вказав, що не погодився піти до кафе разом з потерпілим, а пішов сам по горілку. Надалі, коли він став свідком події удару ногою з боку обвинуваченого, він не став чекати чим завершиться падіння потерпілого, а зазначив, що «йому не цікаво». Вказана поведінка свідчить про відсутність дружніх відносин між ним та потерпілим, адже свідок взагалі не прогнозував негативні наслідки падіння з висоти потерпілого, не намагався допомогти потерпілому, викликати поліцію чи швидку допомогу, йому по факту було однаково. З вказаного суд приходить до висновку про об`єктивність показів свідка ОСОБА_14 у даній справі.

Водночас суд не сприймає аргументи обвинуваченого щодо оговорення його потерпілим з метою отримання коштів, оскільки на час вчинення правопорушення обвинувачений був заможнім(мав автомобіль вартістю 1млн.грн), адже ні під час розгляду справи в суді, ні з початку досудового розслідування потерпілий не звертався до обвинуваченого з проханням відшкодування грошових коштів, що і підтвердив сам обвинувачений в суді. З вказаного суд робить висновок про відсутність матеріальної зацікавленості у потерпілого відносно обвинуваченого і, як наслідок, відсутності оговорнення.

Поряд із цим суд не приймає до уваги і аргументи захисника щодо незрозумілості конфлікту, оскільки потерпілий особисто не розкрив його суть при допиті. З матеріалів справи і інформації отриманої від допитаних осіб чітко вбачається конфлікт на побутовому ґрунті між обвинуваченим, як особою, що бажає працювати в правоохоронних органах, і поважає їх, та потерпілим, який навпаки не поважає вказані органи, і негативно висловлювався у їх бік, що і стало підставою для його поштовху з боку обвинуваченого, який не зміг стерпіти такі образливі слова. Причому що характерно, конфліктів у потерпілого з іншими особами у компанії не було, більш того, як вказав сам обвинувачений інші особи не втручалися у словесну перепалку між ним та потерпілим.

Таким чином суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ст.128 КК України, як необережне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ..

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога, психіатра чи невролога не перебуває, раніше не судимий, одружений, непрацюючий, маючий на утриманні малолітню дитину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій та нагороджений відзнакою Президента України «За участь в Антитерористичній операції».

В судових дебатах сторона обвинувачення просила визнати винним ОСОБА_5 ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді 200(двісті) годин громадських робіт.

У свою чергу обвинувачений та захисник не погодились із покаранням запропонованим прокурором та просили суд виправдати обвинуваченого.

Орган пробації у своїй доповіді(а.с.22-23, т.1) вважає, що існує середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства з боку ОСОБА_5 , тому його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі.

Суд, призначаючи покарання, керується положеннями ст.65 КК України, зокрема, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66 КК України, відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.

Враховуючи, ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зважаючи на наявність на утриманні малолітньої дитини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання за ст.128 КК України у виді громадських робіт строком на 200(двісті) годин.

Саме такий вид покарання може дозволити усвідомити обвинуваченому його негативну поведінку по відношенню до суспільства та у подальшому сприяти його виправленню.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 200(двісті) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Надруковано в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1