Справа № 317/108/22
Провадження № 1-в/317/18/2022
У Х В А Л А

19 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (відеоконференцзв`язок),

представника адміністрації установи ОСОБА_5 (відеоконференцзв`язок),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Запорізького району Запорізької області, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений

25.04.2017 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.12.2018 скасовано звільнення з випробуванням та направлено у місця позбавлення волі на 3 роки,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2022 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Початок строку відбування покарання засудженого 06.12.2019, кінець строку 06.12.2022.

Станом на 30.12.2021 відбув більш як 2/3 строку покарання, тобто 2 роки 24 дні.

Відповідно до подання засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.12.2019. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не мав.

В ДУ «БВК (№ 99)» відбуває покарання з 15.01.2020. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки три рази заохочувався правами начальника установи. На добровільній та безоплатній основі працює в їдальні для засуджених різноробочим, де до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно. За вироком суду цивільного позову не має. У відношенні до персоналу грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційовано-виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.

У судовому засіданні представник адміністрації установи підтримав подання, просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав подання адміністрації установи, просив його задовольнити та звільнити від відбування покарання умовно-достроково.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Суд, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого, прокурора, дослідивши зміст подання, особову справу засудженого, встановив наступне.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 81 КК України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

- засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

- засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 25.04.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.12.2018 скасовано звільнення з випробуванням щодо ОСОБА_4 та направлено засудженого для реального відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Строрк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання.

Згідно із протоколом затримання ОСОБА_4 було затримано 06.12.2019.

Отже, з урахуванням положень ст. 12, 24 КК України, станом на момент розгляду подання засуджений ОСОБА_4 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України, а саме не менше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Суд враховує характеристику від 30.12.2021 відносно засудженого ОСОБА_4 з висновком про те, що він довів своє виправлення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення станом на 30.12.2021 засуджений ОСОБА_4 має 3 заохочення правами начальника установи за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки від 30.06.2021, 26.03.2021, 06.12.2021, стягнень не має.

Відповідно до положень ст. 123 КВК України, ОСОБА_4 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», у роботі самодіяльної організації «Санітарно-побутова секція», відвідує бібліотеку установи, що встановлено судом під час судового засідання.

Крім того, суд під час розгляду подання бере до уваги, що ОСОБА_4 здобув професію «Стропальник котельні» 2-го розряду, працює в їдальні для засуджених різноробочим на добровільній та безоплатній основі.

Згідно із повідомленням Запорізького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області №22111/2457-21 від 11.10.2021 підтверджено, що реєстрація та проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі звільнення за адресою: АДРЕСА_1 можливе.

Відповідно до ч.1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

При цьому, виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, зважаючи на особу засудженого, зміст наданих відповідей на запитання суду та прокурора, ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, яка здійснювалася ним на добровільній основі протягом відбуття покарання, додержання ним вимог режиму, наявність заохочень правами начальника установи, участь засудженого у програмах диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльної організації, отримання професії під час відбування покарання, відбуття засудженим на момент розгляду подання понад двох третин фактичного строку покарання, враховуючи положення ст. 81 КК України, суд дійшов висновку про можливість задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 на не відбуту частину строку.

На підставі ст. 12, 24, 81 КК України, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання умовно-достроково на весь залишений строк.

Зарахувати в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до моменту фактичного звільнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання ухвали зупиняється.

Повний текст ухвали проголошено 21.01.2022 о 14:00.

Суддя ОСОБА_1