печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника ТОВ «Ресурси Розвитку» ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ТОВ «Ресурси Розвитку» ( ) в особі арбітражного керуючого ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Ресурси Розвитку» ( ) в особі арбітражного керуючого ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ СБ України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно б/н від 29.11.2010 року, реєстраційний номер обтяження 10553278.

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № № 0000232, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2013 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України, постановою старшого слідчого в ОВС третього відділу слідчого управління СБ України ОСОБА_5 у кримінальній справі № 587 було накладено арешт на майно, що належить ТОВ «Ресурси Розвитку» (). На думку заявника, наявність арешту земельних ділянок належних на праві власності ТОВ «Ресурси Розвитку» () перешкоджає ліквідатору здійснювати повно та належно свої повноваження, зокрема щодо здійснення заходів спрямованих на підготовку до продажу майна банкрута ТОВ «Ресурси Розвитку». Зокрема останній зазначає, що відсутні достатні та належні дані, які б виправдали тривале, а саме понад 10 років тримання належного майна під арештом.

В засіданні арбітражний керуючий ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в засіданні щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна не заперечував.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Положеннями ст.ст. 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 від 19.02.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Офісом Генерального прокурора.

З матеріалів клопотання вбачається, що у кримінальному проваджені № 0000232 від 19.02.2013 року постановою старшого слідчого в ОВС третього відділу слідчого управління СБ України ОСОБА_5 від 29.11.2010 року накладено арешт на майно ТОВ «Ресурси Розвитку» ( ).

Відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та ЛьонротпротиШвеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Разом з тим, арбітражним керуючим доведено необгрунтованість накладення арешту на вказані земельні ділянки у межах кримінального провадження № 0000232 від 19.02.2013 року.

При цьому слідчий суддя враховує висновки Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19, з яких вбачається, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 3 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 7 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц).

Якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 504/1306/15-ц).

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу.

Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України від 2012 року, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, у якому накладено арешт згідно із вимогами КПК України від 1960 року триває, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, а відтак вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Оскільки в ході розгляду даного клопотання, слідчим суддею встановлена відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на вказане майно, то відповідно відсутні і підстави для встановлення заборон, визначених в постанові слідчого від 29.11.2010 року.

Враховуючи викладене, на думку слідчого судді, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ТОВ «Ресурси Розвитку» (3) в особі арбітражного керуючого ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна ТОВ «Ресурси Розвитку» () у кримінальному провадженні № 0000232, накладений постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ СБ України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно б/н від 29.11.2010 року, реєстраційний номер обтяження 10553278.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1