Провадження №: 1-в/755/450/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_4 про зняття судимості, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості.
Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_4 , 09.12.2013 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становило 1360 гривень 00 копійок. Вказаний вирок не оскаржувався та набрав законної сили у січні 2014 року. При цьому, заявник посилається на те, що штраф сплачений у повному обсязі, а тому, просить суд постановити ухвалу та визнати ОСОБА_4 таким, що не має судимості за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 09.12.2013 року.
Засуджений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду заяви, до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі, неявка останнього, відповідно до вимог ст.539 КПК України не перешкоджає розгляду заяви.
Вивчивши заяву та додані до неї додатки, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.
Так, положеннями ст.537 КПК України визначено коло питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.
Зокрема, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
1) про відстрочку виконання вироку;
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;
5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;
6) про звільнення від покарання за хворобою;
7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;
8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;
9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;
13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;
13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);
13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до вимог ст.538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Поряд з цим, згідно положень ст.91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. При цьому, зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості.
Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_4 , 09.12.2013 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, згідно вищезазначених положень кримінального процесуального Кодексу України та положень Кримінального кодексу України питання зняття судимості з особи може вирішуватись судом лише щодо засуджених до покарання у виді обмеження та позбавлення волі.
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді штрафу, вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки чинним кримінальним законодавством України не передбачена можливість зняття судимості з особи засудженої до покарання у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 537-539 КПК України ст. 91 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про зняття судимості.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: