УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.12.2021 Справа №607/22171/21 Провадження 1-кс/607/7210/2021 м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000275 від 23.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2021 прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000275 від 23.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.240 КК України, про арешт майна: нежитлового приміщення цегельного заводу, що знаходяться адресою АДРЕСА_1 , із загальною площею 5505,4 (кв.м), яке поділене на складові частини об`єкта нерухомого майна, зокрема: складова частина об`єкта нерухомого майна- кільцева піч, А, загальною площею 360 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- навіс, а, загальною площею 387,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- майстерня, Б, загальною площею 104,2 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, В, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, Г, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, Д, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- цех для виготовлення сирцю, Е, загальною площею 793,4 (кв.м), шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування, а також заборони проведення будь-яких реєстраційних дій із вказаним майном.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що групою слідчих відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000275 від 23.09.2019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.240 КК України, за фактом незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, на території природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», організоване службовою особою, з використанням свого службового становища, що спричинило тяжкі наслідки.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2019, близько 17:30 год. на території земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0090, яка розташована на території с. Худиківці, Чортківського (Борщівського) району, Тернопільської області, та знаходиться неподалік заводу приватного підприємства «СЕТУБАЛ», основним видом діяльності якого являється виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини, працівниками Борщівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області виявлено автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 4505, д.н.з. НОМЕР_1 та екскаватор марки «ЗО 2621 А» (Беларус), заводський номер НОМЕР_2 , із реєстраційним номером НОМЕР_3 , за допомогою яких працівник 1111 «СЕТУБАЛ» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , за вказівкою директора ПП «СЕТУБАЛ» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , не маючи передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, діючи в супереч вимогам ст. 13 Конституції України, ст.ст. 19, 24, 56 Кодексу України «Про надра», ст.ст. З, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 4 Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №59, здійснював незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - глини, шляхом викопування ковшем екскаватора з подальшим завантаженням до кузову вищевказаного вантажного автомобіля, з метою подальшого використання даної корисної копалини для виготовлення продукції, а саме цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини на 1111 «СЕТУБАЛ».
16.10.2019 ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду накладено арешт на вищезгадану техніку, яка використовувалась під час вчинення вище вказаного кримінального правопорушення, а саме екскаватор марки «ЄО 2621 А» (Беларус), заводський номер НОМЕР_2 із реєстраційним номером НОМЕР_3 та автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 4505, д.н.з. НОМЕР_4 накладено арешт. Після чого працівниками Борщівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області дану техніку було залишено на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .
Земельна ділянка, на якій було вчинено незаконне видобування корисних копалин ОСОБА_4 , за вказівкою ОСОБА_5 , із кадастровим номером :01:001:0090, що розташована на території с. Худиківці,! Чортківського (Борщівського) району, Тернопільської області знаходиться в межах природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку і «Дністровський каньйон» та згідно даних Тернопільського обласного центру і охорони та наукових досліджень пам`яток культурної спадщини вищевказана земельна ділянка попадає на територію пам`ятки археології місцевого значення - двошарове поселення біля смт Мельниця-Подільська Чортківського району в урочищі Бавка, що межує з глиняним кар`єром, яка була виявлена археологічними розвідками доктора історичних наук ОСОБА_6 у 1967 р. (1967/52 ОСОБА_6 . Звіт з роботи Західно-подільської археологічної експедиції в 1967 р. Львів, 1968. -с. 39-41, табл. XII, XIII) і взята на державний облік згідно з рішенням виконкому Тернопільської обласної ради від 14.07.1989 № 162.
В ході здійснення такої господарської діяльності ПП «СЕТУБАЛ», пошкодило земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0090 площею 1 га та землі запасу за межами населеного пункту с. Худиківці, Чортківського (Борщівського) району, Тернопільської області, , що призвело до погіршення екологічної ситуації на території природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», втрати родючого шару ґрунту земель сільськогосподарського призначення, неможливості відтворення родючості земельних ділянок до попереднього стану, що може свідчити про спричинення тяжких наслідків навколишньому природньому середовищу та довкіллю.
Окрім цього встановлено, що ПП «СЕТУБАЛ» протягом 2017-2019 років виготовило цегли - сирцю 6 104 000 шт., для виготовлення якої, згідно інформації отриманої від Національного університету водного господарства та природокористування Міністерства освіти і науки України, щонайменше необхідно 16 480 800 м3 глини.
Поміж цього будь якої інформації про придбання даної сировини законним способом, по безготівковому перерахунку органом досудового розслідування в ході аналізу руху коштів та банківських розрахунків ПП «СЕТУБАЛ» та ФОП ОСОБА_5 не отримано. Укладений договір між ПП «СЕТУБАЛ»? та ТзОВ «Задарівський цегельний завод» не виконувався взагалі, що свідчить про те, що продукцію для виготовлення цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини на ПП «СЕТУБАЛ» отримує виключно незаконним способом, шляхом незаконного видобування корисних копалин.
Відповідно до висновків експертів встановлено, що зразки глини виявленої на пресувальному станку заводу, зразках сирцю цегли та стінках кар`єру мають однакові родові особливості, що свідчить про те, що глина, яка використовується на заводі видобувається на кар`єрі, який знаходиться на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0090.
Проведеним Державною податковою службою України, а саме відділом боротьби з відмивання доходів одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у Тернопільській області детальним аналітичним дослідженням фінансової діяльності 1111 «СЕТУБАЛ» встановлено легалізацію доходів на суму в сумі 13 140 256 гривень, які отримані шляхом вчинення протиправних дій.
В ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за місцем, у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 31.08.2020, тобто після виявлення працівниками Борщівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області факту незаконного видобування корисних копалин працівником ПП «СЕТУБАЛ» ОСОБА_4 , за вказівкою директора ПП «СЕТУБАЛ» ОСОБА_5 на території природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», а саме на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0090, в період часу із 09 годин 00 хвилин по 10 годин 15 хвилин, ОСОБА_4 , використовуючи вищевказану арештовану техніку, здійснював видобуток корисних копалин зовні схожих на глину, шляхом викопування ковшем екскаватора з подальшим завантаженням до кузову вантажного автомобіля на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0090.
Окрім цього, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за місцем, у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 11.08.2021, в період часу із 07 годин 35 хвилин по 11 годин 13 хвилин працівник ПП «СЕТУБАЛ» ОСОБА_4 , використовуючи автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 4505, д.н.з. НОМЕР_4 та екскаватор марки «ЭО 2621 А» (Беларус), із реєстраційним номером НОМЕР_3 здійснював незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - глини, на території земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0543,) державної форми власності, яка знаходиться позаду складських^приміЩень заводу приватного підприємства «СЕТУБАЛ», шляхом викопування ковшем екскаватора з подальшим завантаженням до кузову вищевказаного вантажного автомобіля, та подальшим транспортуванням та вивантаженням видобутої корисної копалини у пресувальний станок заводу.
20.10.2021 за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 та розпочато кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, яке 25.10.2021 об`єднано із кримінальним провадженням І №0000275.
Поміж цього, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що видобуток корисних копалин, яке організовує посадова особа директор ПП «СЕТУБАЛ» ОСОБА_5 на території природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», а саме на земельних ділянках із кадастровими номерами :01:001:0090, :01:001:0543, що в с. Худиківці, Чортківського (Борщівського) району, Тернопільської області та розташовані біля цегельного заводу ПП «СЕТУБАЛ», вчиняється на систематичній основі, протягом усього сезону виготовлення сирцю цегли, безпосередньо працівником ПП «СЕТУБАЛ» ОСОБА_4 , за вказівкою директора ОСОБА_5 і незаконно видобувна глина являється єдиною сировиною основного компоненту цегли - глини, для виготовлення продукції ПП «СЕТУБАЛ», а саме цегли.
Проведеним комплексом слідчих та негласних (слідчих) розшукових дій у вказаному кримінальному провадженні, встановлено, що з метою отримання доходу та приховуванням слідів вчинення кримінального правопорушення у ОСОБА_5 / виник намір на відчуження нежитлового приміщення цегельного заводу із загальною площею 5505,4 (кв.м), яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Прокурор у клопотанні зазначає, що у вчиненні злочинної діяльності директор ПП «Сетубал» ОСОБА_5 для виготовлення, складування та подальшої реалізації виробів із незаконно видобувної глини, зокрема цегли, використовував приміщення цегельного заводу за адресою: АДРЕСА_1 , про арешт яких шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ставиться питання у клопотанні, у зв`язку з чим, посилаючись на положення ст.ст.98, 170 КПК України, ставить питання про накладення арешту на вказані у клопотанні нежитлові приміщення цегельного заводу, оскільки такі визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто з метою збереження речових доказів, необхідності недопущення відчуження, пошкодження даного майна та продовження ОСОБА_5 здійснення злочинної діяльності, а також забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.
У клопотанні прокурора зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна, без повідомлення його власника ОСОБА_5 , що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав, викладених в ньому, просив задовольнити.
Заслухавши пояснення прокурора на підтримання заявленого клопотання, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
В судовому засіданні встановлено, що групою слідчих відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000275 від 23.09.2019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.240 КК України, за фактом незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, на території природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», організоване службовою особою, з використанням свого службового становища, що спричинило тяжкі наслідки.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 29.11.2021 у даному кримінальному провадженні нежитлове приміщення цегельного заводу, що знаходиться адресою с. Худиківці, вул. Центральна, буд. 72, Борщівського району, Тернопільської області, із загальною площею 5505,4 (кв.м), яке поділене на складові частини об`єкта нерухомого майна, зокрема: складова частина об`єкта нерухомого майна- кільцева піч, А, загальною площею 360 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- навіс, а, загальною площею 387,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- майстерня, Б, загальною площею 104,2 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, В, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, Г, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, Д, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- цех для виготовлення сирцю, Е, загальною площею 793,4 (кв.м), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000275 від 23.09.2019.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №55284406, нежитлове приміщення цегельного заводу, що знаходяться адресою АДРЕСА_1 , із загальною площею 5505,4 (кв.м), на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .
Із Договору купівлі-продажу від 11.03.2016 вбачається, що приміщення цегельного заводу, що знаходяться адресою АДРЕСА_1 , із загальною площею 5505,4 (кв.м), знаходиться на орендованій земельній ділянці площею 2,00 га, кадастровий номер :01:001:0543.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_5 є керівником ПП «Сетубал», діяльністю якого, окрім іншого, є виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини.
У внесеному до суду клопотанні прокурор ставить питання про накладення арешту на вказані у клопотанні нежитлові приміщення цегельного заводу за адресою: с. Худиківці, вул. Центральна буд. 52, Борщівського району, Тернопільської області, посилаючись на те, що такі використовуються директором ПП «Сетубал» ОСОБА_5 у злочинній діяльності, що розслідується в рамках кримінального провадження №0000275 від 23.09.2019, зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою їх збереження як речових доказів та для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" пункт 58).
Однак зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Так, посилаючись у клопотанні на те, що приміщення цегельного заводу, що знаходяться адресою с. Худиківці, вул. Центральна, буд. 72, Борщівського району, Тернопільської області, із загальною площею 5505,4 (кв.м), є речовим доказом та наявні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України для їх арешту, прокурор повинний був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку, ретельно перевірити, чи зібрані органами досудового розслідування вагомі докази дають право на втручання у право ОСОБА_5 мирно володіти майном, з метою забезпечення кримінального провадження, в даному випадку накладення арешту на майно.

Однак, клопотання прокурора в контексті мотивування необхідності накладення арешту на майно за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними доказами та документами.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення : збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Згідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обгрунтовуючи в клопотанні підстави для накладення арешту на приміщення цегельного заводу за адресою с.Худиківці, вул..Центральна, буд72, Борщівського району Тернопільської області, прокурор зазначив, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України.

Проте, на переконання слідчого судді, доводи прокурора про відповідність приміщення цегельного заводу, що знаходяться адресою АДРЕСА_1 , із загальною площею 5505,4 (кв.м), критеріям передбаченим ст. 98 КПК України з тих підстав, що постановою від 29.11.2021 такі визнані речовим доказом, не є безумовною підставою для накладення арешту на майно, оскільки при накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

На думку слідчого судді органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що нежитлове приміщення цегельного заводу, що знаходиться адресою АДРЕСА_1 , із загальною площею 5505,4 (кв.м), яке поділене на складові частини об`єкта нерухомого майна, зокрема: складова частина об`єкта нерухомого майна- кільцева піч, А, загальною площею 360 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- навіс, а, загальною площею 387,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- майстерня, Б, загальною площею 104,2 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, В, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, Г, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- сушарня, Д, загальною площею 1286,7 (кв.м); складова частина об`єкта нерухомого майна- цех для виготовлення сирцю, Е, загальною площею 793,4 (кв.м), має важливе доказове значення для кримінального провадження і його арешт є необхіднимдля подальшого забезпечення кримінального провадження та досягнення мети його розслідування.

Крім того, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на вказане майно, прокурор не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника такого майна потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Між тим, вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співрозмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Проте, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням досудовим слідством невизначений, як і невстановлена на даний час вартість вилученого майна у клопотанні прокурора.
При оцінці доводів клопотання та прийнятті судового рішення, слідчий суддя враховує і те, що у кримінальному провадженні №0000275 від 23.09.2019 підозру жодній особі не пред`явлено, а також відсутність експертного дослідження та аналізу вилучених згідно протоколу обшуку від 23.11.2021 із території цегельного заводу ПП «Сетубал» взірців корисних копалин, з яких виготовляється продукція ПП «Сетубал» та фінансово-господарської документації вказаного підприємства.

Оцінюючи посилання прокурора в клопотанні про арешт майна на необхідність накладення арешту на зазначені у клопотанні нежитлові приміщення цегельного заводу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що за змістом ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Втім, прокурором, як у поданому клопотанні про арешт майна, так і в судовому засіданні не доведено, що в рамках кримінального провадження №0000275 від 23.09.2019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.240 КК України заявлено цивільний позов та не зазначено про намір заявити цивільний позов.
На думку слідчого судді, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тобто втручання у права власника майна в даному випадку не відповідає вимогам законності і може розцінюватися як свавільне.
За таких обставин, ініціювання прокурором питання про накладення арешту на вказане майно не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.
Вирішуючи питання щодо арешту майна, слідчий суддя враховує сталу прецедентну судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
При цьому, втручання є виправданим, у випадку, якщо воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
З аналізу клопотання прокурора, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені у клопотанні та в судовому засіданні прокурором не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна, що свідчить про недотримання прокурором вимог встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту, передбачених ст.170 КПК України підстав та мети накладення арешту, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
На підставі викладеного, клопотання прокурора про арешт майна слід визнати необґрунтованим і в його задоволенні відмовити.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 7, 9, 22, 98, 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000275 від 23.09.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.240 КК України, а саме: нежитлові приміщення цегельного заводу, із загальною площею 5505,4 (кв.м), за адресою АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1