Справа №№ 148/1936/17
В И Р О К
Іменем України

02 листопада 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000486 внесеного в ЄРДР від 07.09.2017 відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта незакінчена вища, одружений, на утриманні 1 неповнолітня дитина, не працює, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта вища базова, не одружений, приватний підприємець, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , освіта 7 класів, не одружений, не працює, судимий:

- 24.12.2010, Ладижинським м/с за ст. ст. 307 ч.2 КК України до 5 р. 1 міс. п/в;

- 21.05.2020, Немирівським р/с за ст. ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3 р. п/в, з встановленням іспитового строку на 1 рік, відповідно до ухвали Тульчинського р/с від 02.12.2020 випробувальний термін скасовано та направлено засудженого для відбування покарання, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , 06.09.2017 року близько 14.00 год., перебуваючи у власному домогосподарстві по АДРЕСА_1 , під час конфлікту між ним та ОСОБА_8 , який виник з приводу грошових коштів на ґрунті спільних бізнесових питань, будучи незадоволеним тим, що ОСОБА_8 , висловлював йому свої невдоволення, наніс два удари кулаком правої та лівої руки в область голови ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та приєднавшийся до них ОСОБА_12 виштовхали ОСОБА_8 з території подвір`я на дорогу. ОСОБА_11 , після того, як ОСОБА_8 кинув в нього каміння, в свою чергу продовжуючи протиправні дії, наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар правою ногою ззаду по тулубу ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_10 продовжуючи свої протиправні дії штовхнув обома руками ОСОБА_8 в область грудей, від чого останній впав на дорогу, та в цей час ОСОБА_10 сів зверху на нього та стримував його, а ОСОБА_12 , під час того як ОСОБА_8 перебував у лежачому положенні, наніс, йому, чотири удари обома ногами по черзі по голові та тулубу, та в цей час ОСОБА_11 також наніс два удари обома ногами по черзі по голові та тулубу ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експерта №83 від 20.09.2017 у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження в вигляді забійних ран, синців в області голови, обличчя, грудної клітки зліва, та лівої нижньої кінцівки, які по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_11 , 06.09.2017 року близько 14.00 год., перебуваючи у власному домогосподарстві по АДРЕСА_1 , під час конфлікту між його братом ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , який виник з приводу грошових коштів на ґрунті спільних бізнесових питань, який переріс в штовханину, намагався розборонити останніх, відштовхнувши ОСОБА_8 від свого брата ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 кинув камінням, яке підібрав на подвір`ї в сторону ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_10 , нічого не пояснюючи, наніс два удари кулаком правої та лівої руки в область голови ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_11 , в свою чергу підбігши до ОСОБА_8 , з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи спільно з ОСОБА_10 , за мовчазною згодою, наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 , наніс один удар правою ногою ззаду по тулубу ОСОБА_8 та в послідуючому ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виштовхали ОСОБА_8 з подвір`я на дорогу. Після чого ОСОБА_10 продовжуючи свої протиправні дії штовхнув обома руками ОСОБА_8 в область грудей, від чого останній впав на дорогу, та в цей час ОСОБА_10 сів зверху на нього та стримував його, а ОСОБА_12 , під час того як ОСОБА_8 перебував у лежачому положенні, наніс йому чотири удари обома ногами по черзі по голові та тулубу, та в цей час ОСОБА_11 також наніс два удари обома ногами по черзі по голові та тулубу ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експерта №83 від 20.09.2017 у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження в вигляді забійних ран, синців в області голови, обличчя, грудної клітки зліва, та лівої нижньої кінцівки, які по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_12 , 06.09.2017 року близько 14.00 год., перебуваючи на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , по АДРЕСА_1 , під час конфлікту ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , який виник з приводу грошових коштів на ґрунті спільних бізнесових питань останніми, який переріс в штовханину, після того як ОСОБА_8 кинув камінням, яке підібрав на подвір`ї в сторону ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_10 , нічого не пояснюючи, наніс два удари кулаком правої та лівої руки в область голови ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_11 , в свою чергу підбігши до ОСОБА_8 , з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи спільно з ОСОБА_10 , за мовчазною згодою, наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 , діючи спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , наніс один удар правою ногою ззаду по тулубу ОСОБА_8 та в послідуючому ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виштовхали ОСОБА_8 з подвір`я на дорогу. Після чого ОСОБА_10 продовжуючи свої протиправні дії штовхнув обома руками ОСОБА_8 в область грудей, від чого останній впав на дорогу, та в цей час ОСОБА_10 сів зверху на нього та стримував його, а ОСОБА_12 , під час того як ОСОБА_8 перебував у лежачому положенні, умисно наніс, йому, чотири удари обома ногами по черзі по голові та тулубу, та в цей час ОСОБА_11 також наніс два удари обома ногами по черзі по голові та тулубу ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експерта №83 від 20.09.2017 у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження в вигляді забійних ран, синців в області голови, обличчя, грудної клітки зліва, та лівої нижньої кінцівки, які по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України в судовому засіданні визнав частково, а саме в нанесенні тілесних ушкоджень, але не з хуліганських мотивів. В обґрунтування своєї позиції суду пояснив, що 06.09.2017, він перебував в домогосподарстві по АДРЕСА_1 , де фактично проживає. Разом з ним, також був його брат ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , який допомагав їм в прийомі яблук від людей. Приблизно в обідню пору, до нього додому приїхав ОСОБА_8 , з яким він на протязі близько двох років вели спільно бізнес, займались закупівлею яблук та вишень. Під`їхавши, ОСОБА_8 загородив проїзд на подвір`я, а сам вийшовши з автомобіля підійшов до нього, і почав виясняти відносини з приводу поділу коштів та повернення дерев`яних піддонів. Їхня розмова переросла в суперечку та тяганину. Він разом із своїм братом ОСОБА_11 , який втрутився в їх конфлікт, виштовхали ОСОБА_8 з подвір`я, на проїжджу частину дороги. Після цього, ОСОБА_8 , почав в їх сторону кидати камінням та попав в його брата ОСОБА_11 . Він зразу же підбіг до нього, і можливо, з метою вибити цеглину з рук, наніс один чи два удари в область грудей. Потім він повалив ОСОБА_8 на землю, і в цей час підбіг його брат ОСОБА_11 і вони вдвох утримували ОСОБА_8 на землі. Чи в цей час хтось наносив йому удари він не бачив. Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ст. 296 ч.2 КК України так, як ніяких хуліганських мотивів в нього не було. Просить суд винести виправдувальний вирок відносно нього та відмовити в задоволенні цивільного позову.

Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України визнав частково. Суду пояснив, що 06.09.2017 до них додому приїхав ОСОБА_8 , з яким його брат ОСОБА_10 мали спільні справи. ОСОБА_8 заборгував їм 9000 грн. Приїхавши він поставив автомобіль перед ворітьми закривши в`їзд на подвір`я. Прийшовши на територію домогосподарства, вони розмовляли з його братом ОСОБА_10 дана розмова переросла в сварку та в подальшому в штовханину. Брат почав виштовхувати ОСОБА_8 з подвір`я, а той в свою чергу тримав його за одяг. Побачивши це, він підійшов до них, і допоміг братові виштовхати ОСОБА_8 з подвір`я, на проїжджу частину дороги. Після цього, ОСОБА_8 підібрав на землі каміння чи то шматки цегли і почав кидати в їхню сторону. Один із камінців попав йому в живіт. Тоді ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_8 і повалив його на землю, а він в свою чергу також підбіг і допомагав братові утримувати ОСОБА_8 в лежачому стані. Можливо в цей час він і наніс йому декілька ударів рукою в грудну клітину, щоб припинити його протиправні дії. Вважає, що вказану бійку спровокував саме ОСОБА_8 . Свою ж вину визнає частково лише в спричиненні тілесних ушкоджень, але не з хуліганських мотивів, а з метою припинення протиправних дій ОСОБА_8 просить суд винести відносно нього виправдувальний вирок та відмовити в цивільному позові.

Обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченого ст. 296 ч.2 КК України визнав частково і суду пояснив, що 06.09.2017, він перебував в домогосподарстві ОСОБА_19 , де здавав яблука. Приблизно в обідню пору до них приїхав ОСОБА_8 , який прийшов на подвір`я і про щось розмовляв з ОСОБА_10 . Дана розмова переросла в сварку та штовханину. ОСОБА_11 сказав, йому щоб він розібрався з цим. Саме в цей час ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виштовхували ОСОБА_8 з подвір`я на дорогу, а він в свою чергу підбіг до них і ногою відштовхнув ОСОБА_8 після цього, ОСОБА_8 почав кидати камінням в сторону ОСОБА_11 . Вже на проїжджій частині дороги знову відбулась штовханина, і ОСОБА_11 два рази вдарив ОСОБА_8 в область голови та тулуба. Після чого вони знову впали на землю та Войткови тримали ОСОБА_8 , можливо і наносили йому удари. Він свою чергу підійшов до них та декілька разів ногою вдарив ОСОБА_8 по тулубу, можливо і по голові. Свою вину в спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 з хуліганських спонукань не визнає. Удари він наносив з метою припинити дії ОСОБА_8 також не визнає і цивільний позов.

Не зважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свою вину визнали частково, їх вина у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показами потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що 06.09.2017, він проїжджав на власному автомобілі по кругу в м. Тульчині біля домогосподарства ОСОБА_19 і побачив на подвір`ї, ОСОБА_11 . Зупинившись біля воріт даного домогосподарства він зайшов на подвір`я і підійшов до ОСОБА_11 . В цей час підбіг ОСОБА_10 і почав до нього чіплятись, махати руками. Він щоб уникнути конфлікту почав відходити до дороги, але ОСОБА_10 продовжував йти за ним та махати руками. Вже на дорозі ОСОБА_10 наніс йому декілька ударів руками по різних частинах тіла. В цей же час підбіг ОСОБА_11 і також наніс декілька ударів рукою йому по тулубу. В свою чергу до них підбіг ОСОБА_12 і наніс йому удар ногою по почках. Потім його штовхнули і він впав. ОСОБА_10 виліз зверху на нього і всі втрьох наносили йому удари ногами та руками по різних частинах тіла. Він вирвався від них, відбіг від них взяв на землі камінець і тримав його в руках, щоб його більше не били. Потім пішов до автомобіля, де сів в середину і знімав все на відео та викликав поліцію. Внаслідок нанесення ударів йому були спричиненні тілесні ушкодження. З братами Войтковими в нього дійсно були відносини з приводу закупівлі продукції, але ніяких грошей він їм не винен. Ним заявлено цивільний позов в даному кримінальному провадженні, який він просить задоволити.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_16 суду показав, що він працював робітником на АЗС БРСМ, що знаходиться біля кругового руху між м. Тульчином та с. Кинашів, напроти домогосподарства ОСОБА_19 . Заправляючи автомобіль клієнта газом, він бачив, як на узбіччі дороги, біля домогосподарства ОСОБА_19 відбувалась якась бійка між Войтковими та потерпілим. Він бачив, як ОСОБА_19 вдвох тримали потерпілого, який лежав на землі. Але хто кому наносив тілесні ушкодження він не бачив.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що він знайомий з обвинуваченими ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_20 . 06.09.2017, він перебував на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_19 . В цей час приїхав потерпілий, і прийшов на подвір`я. Там відбулась сварка між братами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з приводу боргу. ОСОБА_10 просив ОСОБА_8 вийти з подвір`я та штовхнув його, той в свою чергу наніс ОСОБА_10 удар, куди саме він не бачив. Після чого між ними почалась тяганина та вони один одному наносили удари. В цей час до них підбіг ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , намагались розборонити, але бійка розпочалась знову. Втрьох ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виштовхали ОСОБА_8 з подвір`я на дорогу. Що там відбувалось він не бачив, але після того, в ОСОБА_8 на обличчі була кров. Також він пам`ятає, що ОСОБА_8 кидав камінням у ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він працював робітником на АЗС БРСМ. Пам`ятає, що він був свідком, як брати ОСОБА_19 та ще один чоловік, якого він не знає, біля домогосподарства ОСОБА_19 , втрьох били ще одного чоловіка. Вказані події відбувались на відстані 100-150 метрів від АЗС. Хто кому наносив тілесні ушкодження він не бачив, їх ніхто не розбороняв та автомобілі не зупинялись.

Також вина обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- висновком експерта № 83 від 20.09.2017, відповідно до якого у гр. ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді поверхневих ран, синців в області голови, обличчя, грудної клітки зліва, та лівої нижньої кінцівки.

Дані тілесні ушкодження виникли від неодноразової дії твердого тупого предмета (предметів), що могло бути в термін і за обставин на які вказує обстежений, і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. (т.1 а.с. 195).

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, в зв`язку з чим дії останніх необхідно кваліфікувати за ст. 125 ч.1 КК України.

Щодо мотивів зміни обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд зазначає наступне.

Диспозиція ст. 296 ч.2 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за вчинення кримінально караних дій, які полягають у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного, а також фактичних обставин справи, дії що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, які виникли між обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підлягають кваліфікації за ст. 125 ч.1 КК, що передбачає відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії можуть кваліфікуватись лише в тому випадку, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Як встановлено в судовому засіданні конфлікт між обвинуваченими та потерпілим виник на подвір`ї домогосподарства, де проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з причин боргу між ними. Вказаний конфлікт виник внаслідок дій як самого потерпілого так і обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також нанесенні обоюдних ударів потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_10 один одному, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_17 . Тому, в даному випадку відсутня одна із ознак хуліганства, як безпричинність, а також порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Тобто, в даному випадку, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, а вказаний мотив органом досудового слідства та прокурором в судовому засіданні не доведений, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Крім того, суд зазначає, що доказів, які б свідчили про вчинення хуліганських дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб, в судовому засіданні не здобуто.

Так, органом досудового розслідування інкримінується, що дії відбувались біля приміщення АЗС БРСМ с. Кинашів, Тульчинського району. Однак, судом встановлено, що вказані події відбулись на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_19 в АДРЕСА_1 , а в послідуючому біля даного домогосподарства на обочині проїжджої частини дороги, що знаходиться в 100-150 метрах, від АЗС БРСМ, за круговим рухом, з другої сторони дороги.

Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією викладеної в Постанові ВС від 03.07.2019 в справі № 288/1158/16-к, 13-28кс19.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо відсутності в діях обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу злочину передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та їх виправдання, то судом в повній мірі дано оцінку вказаним обставинам про що викладено вище та викладені мотиви суду щодо перекваліфікації дій обвинувачених.

Щодо наявності в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, суд зазначає, що вказані обставини підтверджуються як показами самих обвинувачених, які вказали, що наносили тілесні ушкодження потерпілому, так і показами потерпілого, а також показами свідків.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає, що доводи сторони захисту в повній мірі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 370 КПК України. За вказаних обставин, суд вважає, що доводи сторони захисту, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, і є одним із способів захисту обвинувачених для уникнення відповідальності за вчинений кримінальний проступок.

Так, в своїх показах свідок ОСОБА_17 вказав, що ОСОБА_10 наносив удари потерпілому на подвір`ї домогосподарства, а свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 вказали, що брати Войткови, яких вони знають та ще один чоловік, наносили удари людині яка лежала на землі, на проїжджій частині дороги біля домогосподарства ОСОБА_19 .

Тому, суд критично ставиться до позиції сторони захисту щодо виправдання обвинувачених, за відсутності в їх діях складу кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних показів, як самих обвинувачених так, і потерпілого та свідків, дає суду підстави зробити висновок про невідповідність позиції сторони захисту фактичним обставинам справи, критичного ставлення до них судом, а також спростування зазначених доводів, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того, оцінюючи доводи сторони захисту, а саме захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_13 щодо неналежності та недопустимості доказів, а саме показів обвинуваченого ОСОБА_12 наданих ним на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні, в зв`язку з порушенням його права на захист, так як останній знаходився на лікуванні в психоневрологічній лікарні, суд зазначає, що вказані доводи не можуть братись судом до уваги, так як вони не підтвердженні належними доказами. Ні обвинувачений ОСОБА_12 ні його захисник ОСОБА_15 не зазначали про можливе порушення прав обвинуваченого на захист. Будь-яких доказів, які б підтверджували вказані обставини суду не представлено. Що стосується показів обвинуваченого ОСОБА_12 під час досудового розслідування, то вказані покази в судовому засіданні не досліджувались.

Обставинами, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу кожного із обвинувачених. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченими вчинено кримінальний проступок. За місцем проживання обвинуваченні характеризується позитивно, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_12 , на час вчинення кримінального проступку мав непогашену судимість та на даний час відбуває покарання за вчинення корисливого злочину, відсутністю пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинувачених і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді громадських робіт в межах санкції визначеної ст. 125 ч.1 КК України.

Враховуючи ті обставини, що на час прийняття рішення в даному кримінальному провадженні минули строки встановленні ст. 49 ч.1 п.1 КК України, якою визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а відповідно до ст. 12 КК України спричинення легкого тілесного ушкодження віднесено до кримінального проступку, а тому до обвинувачених підлягає застосуванню положення ст. 74 ч.5 КК України та звільнення від даного виду покарання.

В зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_12 від покарання не підлягає застосуванню положення ст. 70 ч.4 КК України в врахуванням вироку Немирівського районного суду від 21.05.2020, який має виконуватись окремо.

Так, як обвинувачених звільнено від покарання підстави для застосування відносно них запобіжних заходів відсутні.

В даному кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати та речові докази.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 щодо солідарного стягнення з обвинувачених майнової та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу, суд зазначає, що з врахуванням встановленої в судовому засіданні вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, позов підлягає частковому задоволенню.

Так, солідарному стягненню з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_8 підлягає завдана матеріальна шкода в сумі 559,52 грн., а саме кошти витрачені на придбання ліків, що підтверджується відповідними чеками за 06.09.2017, 07.09.2017, 08.09.2017 та 10.09.2017. Інші касові чеки за вказаний період суд до уваги не бере, так як вони видавались в ці ж дні на інші медичні препарати, з незначним проміжком часу, що ставить під сумнів доводи потерпілого щодо необхідності вказаних медичних препаратів. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги потерпілого ОСОБА_8 щодо відшкодування завданої шкоди щодо зменшення працездатності так, як останнім суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували дані вимоги.

Також частковому задоволенню підлягають вимоги потерпілого щодо стягнення коштів з обвинувачених за спричинену моральну шкоду. Враховуючи ті обставини, що потерпілий зазнав моральних страждань, які супроводжувались психологічними переживаннями пов`язаними з спричиненням тілесних ушкоджень, суд вважає, що еквівалентом грошового стягнення, яке підлягає відшкодуванню обвинуваченими, буде стягнення коштів в сумі по 15000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 50, 65, 49, 74, 125 ч.1 КК України ст. ст. 368-371, 373, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

На підставі ст. ст. 49 ч.1 п.1, 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання за ст. 125 ч.1 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

На підставі ст. ст. 49 ч.1 п.1, 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання за ст. 125 ч.1 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

На підставі ст. ст. 49 ч.1 п.1, 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_12 від призначеного покарання за ст. 125 ч.1 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжні заходи засудженим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про солідарне стягнення майнової та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 кошти в сумі 559,52 грн. (п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 52 коп.) за завдану матеріальну шкоду, а також 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) за спричинену моральну шкоду.

В решті позовних вимог відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя