ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1759/17 Провадження № 1-кп/636/19/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальні акти по кримінальним провадженням: № 0000239, внесеному 03.03.2017 до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, № 0000437, внесеному 10.04.2017 до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і № 0001420, внесеному 01.09.2017 до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 186 КК України, № 0000227, внесеному 03.02.2018 до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
В провадженні суду перебувають обвинувальні акти по кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, які об`єднані в одне провадження.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується.
Прокурором заявлене клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинуваченому був змінений запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, умови якого були порушенні обвинуваченим, він переховувався від суду, тому є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинуваченого до суду, і запобігає вчиненню іншого кримінального правопорушення і вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Вислухавши прокурора, обвинуваченого, який заперечував проти продовження строку запобіжного заходу, посилаючись на те, що він не порушував попереднього запобіжного заходу та не переховувався від суду, захисника, яка підтримала позицію обвинуваченого та вказала на те, що прокурор не підтвердив жодного ризику, а лише їх перерахував .
Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.
Згідно вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України. Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.
Розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, та враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, суд приходить до наступного.
Суд, враховує, що рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, відповідальність за вчинення одного з них передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; те, ще він раніше неодноразово засуджений, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена; вчинив злочин під час розгляду у суді кримінальних проваджень відносно нього; перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на свідків, або зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому обвинувачується; те, що обвинувачений ніде не працює; його репутацію та майновий стан. Крім того, суд враховує те, що обвинуваченому був змінений запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, умови якого обвинуваченим порушені, обвинувачений не з`являвся до суду, за місцем мешкання не проживав, тому судом був оголошений розшук обвинуваченого, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став.
Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».
Суд, враховує, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 3, 4,5 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені ч. 1 п. 1, 3 ,4, 5 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
З огляду на викладене, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства та він відбуває покарання за вироком суду, розмір застави не визначається.

Керуючись ст. ст. 176-178, 184, 188, 190, 191, 194, 331,350, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на шістдесят днів - до 12 лютого 2022 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя