Провадження № 1-кп/161/4/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 січня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000407, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, не судимого;

-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2018 у цивільній справі №161/17268/18, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 30.10.2018 і до досягнення сином повноліття.
Однак, ОСОБА_4 , достеменно знаючи про вказане рішення суду, являючись дієздатною та працездатною особою, діючи з прямим умислом, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2018 коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини, з доходів аліменти не сплачував упродовж значного проміжку часу, заходів, спрямованих на погашення заборгованості по аліментах не вживав, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Першого відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за період з жовтня 2018 року по жовтень 2020 року включно становить 19663,29 грн. тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України, тобто злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини визнав повністю та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суду дав показання, що дійсно, згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2018 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 30.10.2018 і до досягнення сином повноліття, однак не сплачував їх. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, цивільного позову заявляти не буде, щодо міри покарання покладається на погляд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів), підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

ОСОБА_4 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, потерпіла на суворому покаранні останнього не наполягає, однак враховуючи особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не докладав зусиль щодо пошуку роботи, протягом тривалого часу уникав явки до суду, в зв`язку з чим до нього неодноразово застосовувались примусові приводи, а також останній оголошувався у розшук, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст.164 ч.1 КК України, у виді арешту.

На думку суду, обране покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1