Справа № 548/628/21
Провадження №1-кп/548/123/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року Хорольський районний суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області кримінальне провадження № 0000028 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, такого, що має на утриманні 1 неповнолітню дитину, РНОКПП: НОМЕР_1 , такого, що не має інвалідності, раніше судимого:

- 16.07.2019 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчук Полтавської області та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, такого, що не має на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб, РНОКПП: НОМЕР_2 , такого, що не має інвалідності, раніше судимого:

- 10.12.2020 вироком Глобинського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

кожного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , маючи невідбуті покарання у вигляді позбавлення волі з випробуваннями з іспитовими строками, на шлях виправлення не стали і вчинили умисний особливо тяжкий злочин, при наступних обставинах.

24.01.2021 обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 17:00 год, прибули до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , що належить 69-річному потерпілому ОСОБА_8 , де у них виник умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння належним ОСОБА_8 майном, реалізуючи який, діючи за попередньою змовою, обвинувачені постукали у вхідні двері будинку та після того, як власник ОСОБА_8 , частково відкрив двері, попросили зайти в будинок, щоб погрітись.

Після того, як потерпілий ОСОБА_8 відмовився пустити обвинувачених у будинок далі, ніж у приміщення критого ганку, обвинувачений ОСОБА_4 відштовхнув потерпілого та разом з ОСОБА_5 без дозволу власника проникли усередину приміщення. Продовжуючи реалізовувати умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння належним ОСОБА_8 майном, поєднаного з проникненням до житла та насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, діючи за попередньою домовленістю між собою, обвинувачений ОСОБА_4 дав команду обвинуваченому ОСОБА_5 застосувати насилля відносно потерпілого ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_5 кулаком лівої руки наніс по одному удару ОСОБА_8 в область лівої та правої брови, від чого потерпілий упав на підлогу.

Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_5 притиснув голову потерпілого до підлоги ногою та наказав ОСОБА_8 лежати на підлозі, вимагав повідомити, де лежать гроші, та пригрозив застосуванням вогнепальної зброї з метою фізичної розправи в разі непокори потерпілого, а обвинувачений ОСОБА_4 в цей час шукав цінні речі у будинку. Знайшовши мобільний телефон марки «Sony Ericsson», вартістю 416,67 грн, цифровий фотоапарат марки «Samsung S85» в чохлі, вартістю 485,00 грн, зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Sony Ericsson», вартістю 50,00 грн, обвинувачений ОСОБА_4 поклав зазначені речі у свій рюкзак та кишені, а знайдені ноутбук марки «Lenovo G550» із зарядним пристроєм, вартістю 3 100,00 грн, комп`ютерну мишку, вартістю 50,00 грн, та два комп`ютерних кабелі, вартістю 223,33 грн, поклав до рюкзака ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_4 підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_8 , який лежав на підлозі, та наніс йому удар правою ногою в праве плече.

В результаті спільних злочинних дій, обвинувачені заволоділи вказаним майном потерпілого ОСОБА_8 , завдавши йому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, у вигляді забійної рани лівої брови, гематоми на правому плечі, синців в області повік лівого ока та правій виличній ділянці, а також завдавши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 4 325,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що винним себе визнає, разом з тим надав покази, які частково не відповідають обставинам, встановленим в ході досудового розслідування. Вказав, що 19.01.2021 він разом з ОСОБА_9 приїхав у с. Кривці, 24.01.2021 сходили в сусіднє село до баби ОСОБА_9 , вона не дала їм грошей. По дорозі назад близько 19:30 вони зайшли до господарства ОСОБА_10 , ОСОБА_9 сказав, що знає цього діда, він у нього був. ОСОБА_9 заглянув у вікно, побачив там ноутбук, повідомив про це ОСОБА_5 . Обоє були в стані алкогольного сп`яніння, хотіли погрітись в будинку потерпілого. Були одягнені в куртки, штани, на обличчі мали медичні маски. ОСОБА_9 постукав у вікно, потерпілий спитав, хто вони, на що ОСОБА_9 відповів, що вони з сусіднього села. Сирота привідчинив двері у веранду, а ОСОБА_9 заштовхнув його плечем у двері і зайшов до будинку, потім зайшов ОСОБА_5 . Про вчинення кримінального правопорушення обвинувачені між собою не домовлялись, умисел на скоєння злочину виник уже після того, як зайшли до будинку, коли ОСОБА_9 побачив ноутбук в кімнаті. Сирота сів на стільчик біля столу, ОСОБА_9 сидів теж біля столу, а обвинувачений ОСОБА_5 сидів в проході біля гардеробу. Потім ОСОБА_9 сказав ОСОБА_11 : «Туши!», після чого останній звалив діда та сказав не рухатись. ОСОБА_5 погроз не висловлював, вогнепальної зброї не мав, робив усе, щоб дід не піднімався, казав йому: « ОСОБА_12 , бо буде гірше». Чи висловлював погрози ОСОБА_9 , не пам`ятає. Тим часом ОСОБА_9 шукав речі, знайшов мобільний телефон, ноутбук, фотоапарат, поклав їх до рюкзаків. Коли потерпілий лежав на підлозі, ОСОБА_9 штовхнув його ногою в плече. Потім, коли зібралися йти, ОСОБА_9 підняв діда та почав просити його дати ще 50 грн, на що дід сказав, що грошей немає, оскільки витратив на ліки. Перебували в будинку десь 15-20 хв, потім пішли звідти. Викрадені речі та майно планували витратити на випивку та погашення боргу ОСОБА_9 . По дорозі взяли горілки, заставивши телефон, та розпивали разом спиртні напої. Речі перенесли до житла ОСОБА_9 , там переночували. На наступний день бачив, як до ОСОБА_9 приїхала поліція, а ОСОБА_11 сховався в туалеті. Коли поліція поїхала, ОСОБА_11 переховувався на фермі декілька днів, поки його не знайшла поліція.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав, однак надав покази, які суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Повідомив що 19.01.2021 ОСОБА_13 подзвонив ОСОБА_9 , вони зустрілись у м. Кременчук, випили пива, обвинувачений ОСОБА_4 запропонував поїхати в с. Кривці на дачу. 20.01.2021 скупились у Хоролі продукти і алкоголь. В селі купляли спиртне та продукти. Увечері 24.01.2021 вирішили сходити до баби ОСОБА_9 у с. Бригадирівка по гроші, вона грошей їм не дала. Повертались вони у Кривці через с. Миколаївку. Пішов дощ, було холодно. Обвинувачений запропонував ОСОБА_13 зайти до діда в хату погрітись. Умислу на вчинення злочину в них не було, про його вчинення вони не домовлялись. Коли заглядав у вікно, не бачив ноутбука в будинку, бачив, що там сидів дід. Він постукав, на запитання потерпілого: «Хто там?», відповів: «Свої, з ОСОБА_14 ». Він питав, хто конкретно, ОСОБА_9 представився сусідом ОСОБА_15 , дід впустив їх. Вони одягли маски, бо дід сказав, що можливо перехворів на «КОВІД». Зайшли всередину, ОСОБА_9 сів на ліжку біля столу, ОСОБА_10 сів на стільчик неподалік, а ОСОБА_13 сидів біля гардеробу на стільчику. Повідомив, що його баба живе в Бригадирівці. Дід запропонував погрітись біля електричного обігрівача, бо пічку не топив ще. Маски не знімали. Коли сиділи всі в кімнаті, бачив телефон і зарядку, ноутбука не бачив. ОСОБА_4 показував ОСОБА_13 на вікно, натякаючи на те, щоб піти. Але ОСОБА_13 звалив діда і вибіг з хати. ОСОБА_9 допоміг підвестись діду, після чого побіг за ОСОБА_11 . Пізніше пояснив, що потерпілий лежав на одній стороні, він міг бачити, хто його бив. Сам ОСОБА_9 діда не бив, речі ОСОБА_8 не брав. Обвинувачений зазначив, що ОСОБА_11 за лічені секунди встиг вдарити діда, забрати ноутбук та інші речі, скласти їх в рюкзак і втекти з будинку.

Обвинувачений не пояснив, чому не спинив дії ОСОБА_11 , який грабував діда. Потім вони пішли далі в Кривці, там купили горілки, ОСОБА_13 заложив свій телефон і каблучку. Потім ОСОБА_9 сказав, що йому запропонували роботу, він скоро поїде. Увечері вони розпивали алкоголь, відпочивали. На наступний день ОСОБА_9 похмелився сам, потім заснув. Десь в обід його розбудили 3 працівники поліції, били його. Почали казати, що він побив діда, вкрав його речі, питали, чий ноутбук був у кімнаті. Він пояснив, що це ноутбук його друга ОСОБА_13 . Потім поліцейські почали шукати ОСОБА_11 по дворі, але не знайшли. Пояснював, що поліцейські били його, змушували спочатку купувати, а потім пити горілку, після чого відвезли в райвідділок били обвинуваченого, змушуючи надати зізнавальні покази. Обвинувачений не скаржився на дії поліції захиснику, оскільки поліцейські погрожували зробити щось погане родині ОСОБА_4 .

Пізніше змінив покази, вказавши, що особисто брав ноутбук, мобільний телефон, зарядки, провода та фотоапарат, які вкинув у рюкзак до ОСОБА_11 . Факт проникнення та попередню змову із ОСОБА_11 заперечував.

Незважаючи на формальне визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні злочину та невизнання окремих обставин скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, їх винуватість стверджується наступною сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який, будучи допитаним слідчим суддею в судовому засіданні, вказав, що він живе у АДРЕСА_3 , сам. 24.01.2021 близько 16:30 17:00 год, коли стемніло, почув стук у двері, потерпілий спитав: «Хто ви?», у відповідь почув: «Пустіть погріться». Потерпілий відмовився впустити невідомих через те, що був хворий на COVID-19. Йому сказали: «Ми свої, з ОСОБА_14 » і потерпілий привідчинив двері. Побачив двох вищих від себе хлопців. На них був темний одяг, за спиною були невеликі рюкзаки, один з рюкзаків був чорного кольору. На запитання потерпілого: «Чиї ви?» хлопці промовчали. Один з хлопців помаленьку натиснув на двері і вони зайшли під крильце, просили погрітись. Зазначив, що того дня він ще не топив у хаті, збирався винести відро з попелом на вулицю. ОСОБА_8 дозволив зайти погрітись під крильце, а далі в будинок не дозволяв їм зайти. Один з силою штовхнув потерпілого, тоді ці двоє зайшли у сіни. Спочатку вони пройшли до плити, ніби щоб погрітись, потім вони сіли на різні ліжка біля вікна та в кімнаті, а потерпілий сів на стільчик та стежив за хлопцями, почав підозрювати їх. Хлопці були в масках, розрізнити їх потерпілий не міг. Той, що сидів біля вікна, дав команду другому щось зробити, а другий почав заглядати під подушки. Один з них різко схопився, штовхнув потерпілого і останній упав на підлогу, після цього хлопець наступив ногою на голову, потерпілий відчув біль, не міг встати чи повернути голову. Потерпілий був у капюшоні, один з хлопців закрив обличчя потерпілому повністю, щоб він не міг нічого бачити. Вони між собою щось говорили. Потім потерпілий відчув декілька ударів в потилицю. Потім потерпілого били носаками по обличчю декілька раз, десь 4 5 ударів було, у потерпілого підпухло око, з носа пішла кров, був збитий висок. Потерпілий вирішив не чинити супротиву, сприйняв загрозу життю серйозно, оскільки один з них сказав: «Лежи, бо в нас пістолет є, не знаю, що з тобою зроблю». Один, наступивши ногою, тримав потерпілого, а інший в цей час шукав речі. У потерпілого забрали ноутбук «Lenovo» чорного кольору з зарядкою, телефон «Sony Ericsson» чорного кольору з зарядкою, комп`ютерну мишку, фотоапарат, в якому є особлива прикмета є отвір у місці для акумуляторів. Гроші вони не знайшли, просили потерпілого знайти хоч 50 грн на автобус, сказали, що вони з Києва, однак потерпілий сказав, що витратив усе на ліки, показав їм пусті кишені та гаманець. Всього були в будинку 20 30 хв. Потерпілий просив хлопців: «Не бийте мене, вас Бог покарає»;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.01.2021, з якого вбачається, що за фактом проникнення 24.01.2021 невідомих осіб до будинку ОСОБА_8 у с. Миколаївка, які застосували насильство відносно останнього та заволоділи його майном, розпочато кримінальне провадження № 0000028 (т. 1 а.с. 66);
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.01.2021, про те, що невідомі особи 24.01.2021 близько 17 год проникли до його будинку, де відкрито заволоділи майном потерпілого та завдали йому тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 68);

- протоколом допиту потерпілого 25.01.2021, в якому потерпілий надав покази щодо обставин вчинення розбійного нападу відносно нього, описав перебіг події та участь кожного із обвинувачених в його побитті, навів репліки обвинувачених, перерахував викрадене майно, його ознаки та особливі прикмети (т. 1 а.с. 90 92)

- протоколом огляду місця події від 25.01.2021 з відеозаписом та фототаблицею до нього, в якому зафіксована обстановка на вході до будинку, у коридорі та житлових кімнатах, сліди взуття, виявлені поблизу домогосподарства, виявлено та вилучено капюшон від куртки, в який був одягнений потерпілий під час нанесення йому тілесних ушкоджень, також вилучено дерев`яну палицю та сліди пальців рук на трьох липких стрічках (т. 1 а.с. 70 83);

- висновком судово-медичної експертизи № 21 від 08.02.2021, згідно якої у потерпілого ОСОБА_8 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої брови, гематоми на правому плечі, синців в області повік лівого ока та правій виличній ділянці, які могли утворитись від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись при зазначених слідчим обставинах та у вказаний строк і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого. ОСОБА_8 було нанесено не менше 2-х ударів в область обличчя та не менше одного удару в область правого плеча. В момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 міг знаходитись як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні тіла, переважно обличчям до нападника, утворення цих ушкоджень також можливе внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту на виступаючі предмети та неможливе внаслідок нанесення ОСОБА_8 ударів іншій людині. Вказані ушкодження в цілому не могли утворитися при одночасному падінні на площину (т. 1 а.с. 101 102);

-протоколом огляду предмета від 25.01.2021, в якому зафіксовано вигляд документів на ноутбук марки «Lenovo» G450/G550 та на мобільний телефон «Sony Ericsson», надані потерпілим ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 112 115);

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 25.01.2021 з додатками та фототаблицею, з яких слідує що ОСОБА_4 був затриманий о 23:37 25.01.2021, та в ході його особистого обшуку в ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi» в чохлі, кросівки та куртку (т. 1 а.с. 125 137);

-висновками експертів від 18.02.2021, 19.02.2021, 22.02.2021, згідно яких вартість зарядного пристрою до мобільного телефону марки «Sony Ericsson» становить 50,00 грн, двох комп`ютерних кабелів 223,33 грн, ноутбука марки «Lenovo» моделі G550 разом із зарядним пристроєм до нього 3 100,00 грн, комп`ютерної мишки 50,00 грн, фотоапарату марки «Samsung S85» в чохлі 485,00 грн, мобільного телефону «Sony Ericsson» 416,67 грн (т. 1, а.с. 162 210);

-протоколом слідчого експерименту від 26.01.2021 та відеозаписом цієї слідчої дії, за участю потерпілого ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_4 , в якому зафіксовано порядок дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , при цьому останній наполягав, що саме ОСОБА_5 був ініціатором вчинення злочину, запропонував зайти до будинку цього потерпілого. Зазначив, що ОСОБА_5 відштовхнув потерпілого, а в кімнаті звалив його, ударив та притиснув ногою, а ОСОБА_4 в цей час сидів в кімнаті та не втручався, потерпілого не чіпав. Потім, поки дід лежав, обвинувачений ОСОБА_5 взяв рюкзак та зібрав туди речі потерпілого. Також ОСОБА_4 розповів, що вони робили після того, як ОСОБА_5 викрав майно потерпілого (т. 2 а.с. 23 36);

-протоколом слідчого експерименту від 23.02.2021 та відеозаписом цієї слідчої дії, за участю підозрюваного ОСОБА_5 , в якому останній надав пояснення щодо обставин вчинення ним разом з ОСОБА_4 розбійного нападу на ОСОБА_8 , зокрема, як вони вибирали будинок, в якому можна вкрасти цінні речі, як проникли всередину, відштовхнувши потерпілого, що говорили ОСОБА_8 , де сиділи та порядок їх дій у кімнаті будинку, хто і коли бив потерпілого, які речі викрали у ОСОБА_8 та що робили після вчинення злочину, коли ОСОБА_4 забрала поліція та де ховався ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 49 70);

-висновком експерта № 21-А/32 від 23.02.2021, з якого слідує, що покази ОСОБА_5 , дані ним під час проведення слідчого експерименту в якості підозрюваного 23.02.2021, відповідають об`єктивним судово-медичним даним, встановленим при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 71 72);

- речовими доказами по справі.

Суд вважає, що хоч обвинувачені і заперечують факт наявності у них попередньої домовленості на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого, а також факт проникнення обвинувачених у житло ОСОБА_8 , проте ці обставини підтверджуються як показаннями потерпілого, так і показаннями обвинувачених, наданими в судовому засіданні та в ході слідчих експериментів 26.01.2021 та 23.02.2021, а також іншими належними та допустимими доказами, здобутими в ході досудового розслідування кримінального провадження.

На переконання суду, поведінка обвинувачених свідчить про спільну домовленість, узгодженість їх дій як під час вчинення правопорушення, так і після цього перед їх затриманням працівниками поліції.

Так, заперечуючи корисливий мотив та попередню змову, обвинувачені вказували, що вони прийшли до будинку потерпілого, щоб він пустив їх погрітись, оскільки вони повертались додому в с. Кривці з с. Бригадирівки і в цей час моросив дощ і підмерзало.

З показань обвинувачених вбачається, що температура повітря в ті дні не опускалась нижче позначки 0°, крім того обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 24.01.2021 були тепло одягнені, носили тепле взуття, штани, куртки з капюшонами, таким чином, свідчення обвинувачених про те, що було настільки холодно, що вони замерзли і не могли далі йти додому у с. Кривці, не відповідають об`єктивним обставинам.

При цьому, суд враховує, показання обвинувачених, з яких вбачається, що від с. Бригадирівка до с. Миколаївка обвинувачені йшли 1,5-2 км близько 15-20 хв, а додому їм залишалося йти ще таку ж відстань.

Наявність теплого зимового одягу на обвинувачених, і відсутність морозу не вказують на те, що обвинувачені могли змерзнути, так, що за такий проміжок часу 15-20 хв не змогли дійти додому в с. Кривці, що переконливо свідчить про те, що привід погрітися був озвучений потерпілому саме з метою спонукання цього потерпілого відчинити двері та безперешкодно проникнути його житло.

Крім того, з показань обох обвинувачених слідує, що перед тим, як постукати у вікно, ОСОБА_4 заглядав у вікно, при цьому останній не пояснив суду, з якою метою він це робив, якщо хотів погрітись, та що переконало його, що саме у цій хаті топиться пічка і є можливість зігрітись.

Натомість, обвинувачені давали показання, що останні кілька днів вони разом жили в с. Кривці у помешканні ОСОБА_4 та разом вживали спиртні напої, а 24.01.2021 вони ходили до баби ОСОБА_4 у с. Бригадирівка з метою отримати гроші на спиртне, яка, однак, не дала їм грошей.

Таким чином, з показань обвинувачених вбачається, що в них закінчились гроші після тривалого спільного вживання алкогольних напоїв і в той день, не отримавши коштів від баби ОСОБА_4 , вони шукали гроші на спиртне, що свідчить про наявність корисливого мотиву на вчинення злочину щодо ОСОБА_8 , будинок якого розташований у віддаленому місці в с. Миколаївка та має закинутий вигляд. Таке господарство є зручним для проникнення з метою вчинення крадіжки, оскільки в найближчій від нього місцевості були відсутні сусіди, будь-які свідки, а з занедбаності будинку та подвір`я зрозуміло, що там живе людина похилого віку.

Крім того, з показань ОСОБА_4 під час слідчого експерименту вбачається, що він знав про те, що в тому будинку померла баба та живе сам дід похилого віку, про що повідомив ОСОБА_5 .

У своїх показаннях в ході слідчого експерименту ОСОБА_5 зазначав, що ОСОБА_4 запропонував зайти до цього потерпілого та знайти якийсь антикваріат, який можна здати в ломбард.

З показань обвинувачених та потерпілого слідує, що при знайомстві з потерпілим вони не ідентифікували себе, не пояснили детально, хто вони, де живуть, лише зазначили, що вони з Кривців, що відповідає дійсності лише частково, так як обвинувачений ОСОБА_5 мешкає в смт Семенівка, крім того, обвинувачені протягом усього часу вчинення протиправних дій не зняли медичні маски з облич, потерпілий не запам`ятав зовнішні риси обвинувачених, тільки їх зріст та в чому вони були одягнені, що в сукупності свідчить про небажання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проявити свої особи.

Зазначена обставина вказує на спільність дій обвинувачених та той факт, що умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння належним ОСОБА_8 майном виник у обвинувачених до того, як вони проникли до будинку, оскільки ненадання обома обвинуваченими достовірної інформації щодо їхніх осіб потерпілому свідчить про бажання обвинувачених уникнути підозри та притягнення їх до кримінальної відповідальності за вчинення розбійного нападу з метою заволодіння належним ОСОБА_8 майном.

Свої особи обвинувачені приховували з самого початку спілкування з потерпілим, що однозначно свідчить про наявність у них умислу заволодіти майном потерпілого до того як вони проникли в помешкання.

Твердження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те, що в них з`явився умисел на вчинення грабежу уже в будинку, коли побачили ноутбук в кімнаті, а до цього жодного корисливого умислу вони не мали, не відповідають дійсності, оскільки суперечать показанням самих обвинувачених, зокрема, ОСОБА_5 , який пояснював суду, що ОСОБА_4 перед тим, як постукати, заглянув у вікно, побачив там ноутбук та повідомив про це ОСОБА_5 , а в ході слідчого експерименту також зазначав, що ОСОБА_4 хотів забрати ноутбук та розраховував на гроші потерпілого, який мав отримати пенсію.

На наявність кваліфікуючої ознаки корисливого злочину у вигляді попередньої змови вказують також дії обвинувачених у кімнаті потерпілого після проникнення до будинку.

Так, обвинувачені, зайшовши до кімнати потерпілого ОСОБА_8 , сіли порізну так, щоб мати змогу оглянути кімнату на предмет наявності цінних речей та при цьому тримати в полі зору один одного та потерпілого.

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , наданих ним в ході проведення слідчого експерименту в ході досудового розслідування та під час допиту в ході судового розгляду, вбачається, що ОСОБА_4 дав йому команду застосувати насильство відносно потерпілого, сказавши: «Туши!», виконуючи яку обвинувачений ОСОБА_5 кулаком лівої руки наніс по одному удару ОСОБА_8 в область лівої та правої брови, від чого потерпілий упав на підлогу. ОСОБА_8 також зазначав у своїх показах суду та на слідчому експерименті, що один з нападників давав якусь команду іншому, після чого хтось із хлопців наніс удар в обличчя потерпілого.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 притиснув голову потерпілого до підлоги ногою та наказав ОСОБА_8 лежати на підлозі, при цьому погрожував фізичною розправою, а обвинувачений ОСОБА_4 в цей час шукав та складав у рюкзак цінні речі, належні потерпілому.

Напад на потерпілого, його побиття і заволодіння речами ОСОБА_8 відбувся протягом короткого проміжку часу, при цьому жоден із обвинувачених не намагався припинити дії іншого, хоча реально міг це зробити, навпаки вчиняли узгоджені дії, таким чином, що кожен із обвинувачених став виконавцем об`єктивної сторони інкримінованого їм злочину.

Зазначені обставини вказують на узгодженість та упорядкованість дій обвинувачених, розподіл ролей між ними, націленість на швидке вчинення злочину, зокрема, шляхом використання зрозумілих обом обвинуваченим команд, що в сукупності приводить суд до твердого переконання про наявність попередньої змови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на вчинення розбою з метою заволодіння майном потерпілого.

Поведінка обвинувачених під час вчинення злочину свідчить про те, що кожен із них добре розумів, що робить інший, бажав цього, і вживав заходів для досягнення спільного злочинного результату.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не бажав заволодівати майном потерпілого, а в застосуванні насильства і заволодінні майном потерпілого брав участь лише ОСОБА_5 , суд вважає необгрунтованими та такими, що надані обвинуваченими з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не був позбавлений можливості після того, як ОСОБА_5 наніс удар потерпілому ОСОБА_8 , припинити його дії.

Судом встановлено, що потерпілий, після нанесення першого удару, не вчиняв дій, направлених на дачу відсічі, не чинив супротиву, оскільки сприйняв погрозу життю серйозно, що також слідує з показань потерпілого та показань обвинуваченого ОСОБА_4 , наданими ними в ході слідчого експерименту 26.01.2021, де обоє зазначали, що ОСОБА_5 , наступивши на потерпілого, погрожував йому застосуванням вогнепальної зброї в разі непокори.

Разом з тим, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розподіливши ролі, продовжували насильницькі дії відносно потерпілого, утримували його в лежачому положенні, погрожували розправою у разі супротиву, при цьому шукали в кімнаті та складали в рюкзаки цінні речі. Неодноразово запитували про грошові кошти та вимагали їх надати. Це вказує на ту обставину, що метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому було саме заволодіння майном, в тому числі і спонукання потерпілого таким способом вказати місце схову грошових коштів.

Твердження обвинувачених щодо того, що вони не проникали у житло, а потерпілий сам впустив їх до хати, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, оскільки потерпілий та самі обвинувачені давали покази в суді та на слідчому експерименті, з яких вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 детально не пояснювали потерпілому, хто вони такі, та ОСОБА_8 не мав можливості дати погрітись обвинуваченим, оскільки не топив пічку того дня, а отже у потерпілого не було причин добровільно впускати двох незнайомих людей до житла.

Та обставина, що після того, як ОСОБА_8 відчинив двері у веранду, ОСОБА_4 заштовхнув його плечем у двері і зайшов до будинку, підтверджується не тільки показами потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_5 в суді, а й їхніми показаннями, наданими під час слідчого експерименту в присутності захисників.

Покладаючи в основу обвинувачення показання потерпілого, надані ним в судовому засіданні, суд враховує, що вони надані в короткий проміжок після вчинення злочину, потерпілий хоч і не міг описати зовнішні риси облич обвинувачених, так як вони весь час носили захисні маски, однак детально описав перебіг події та участь кожного із обвинувачених в його побитті, в своїх показах не плутався, згадував дослівні репліки обвинувачених, перерахував майно, яке в нього викрали, зазначивши особливі прикмети деяких речей, його покази відповідають показанням, зафіксованим в протоколі допиту потерпілого від 25.01.2021, а також показам, даним ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту 26.01.2021 за участі підозрюваного ОСОБА_4 , а також показанням, наданими ОСОБА_5 під час слідчого експерименту від 23.02.2021.

Висновком експерта від 23.02.2021, з якого слідує, що покази ОСОБА_5 , дані ним під час проведення слідчого експерименту в якості підозрюваного 23.02.2021, відповідають об`єктивним судово-медичним даним, встановленим при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_8 .

Той факт, що при проведенні допиту потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні не була забезпечена участь підозрюваного та його захисника, є порушенням кримінально-процесуальних норм, однак, з урахуванням того, що покази цього потерпілого в судовому засіданні не містять суперечностей з наданими ним показаннями в ході проведення слідчого експерименту, огляду місця події та допиту потерпілого слідчим на стадії досудового розслідування, а стороною захисту не обгрунтовано, яким чином показання потерпілого в судовому засіданні призвели до істотного порушення прав та свобод обвинувачених, тому суд не може визнати недопустимим цей доказ.

Даючи оцінку показанням обвинувачених в судовому засіданні, суд констатує, що свідчення цих осіб мають розбіжності. Так, обвинувачений ОСОБА_5 , хоч і зазначав, що в них не було умислу на вчинення корисливого злочину, надав покази, що ОСОБА_4 заглядав у вікно будинку потерпілого та повідомив йому, що в кімнаті є ноутбук. Обвинувачений ОСОБА_4 це заперечував, зазначивши, в нього не було корисливого мотиву, коли вони зайшли до будинку, натомість ОСОБА_5 одноосібно в присутності ОСОБА_4 застосував насильство та викрав речі потерпілого. Разом з тим, ОСОБА_4 не зміг пояснити, яким чином ОСОБА_11 встиг за декілька секунд вдарити діда, забрати ноутбук та інші речі, скласти їх в рюкзак і втекти з будинку. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не надав суду пояснень, чому обвинувачений не спинив дії ОСОБА_5 , який грабував потерпілого. Також, обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в суді спочатку давав покази, що він не бачив ноутбук та, що ОСОБА_5 одразу вибіг після завдання удару ОСОБА_8 , а згодом пояснював, що все-таки сам забирав вказані речі, коли ОСОБА_5 бив потерпілого.

На переконання суду озвучена в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 версія подій є надуманою, висловлена обвинуваченими з метою приховання дійсних обставин вчинення розбійного нападу в будинку ОСОБА_8 .

При цьому, суд констатує, що версія подій, описана обвинуваченим ОСОБА_4 , не підтверджена жодним із доказів, здобутих в ході досудового розслідування кримінального провадження. Версія подій, описана обвинуваченим ОСОБА_4 , протирічить версії ОСОБА_5 , а також потерпілого, який жодного разу в своїх показаннях не вказував, що розбій вчиняв тільки один з обвинувачених, а інший просто сидів та не втручався.

Разом з тим, оцінюючи допустимість такого доказу вини обвинувачених, як протокол обшуку від 26.01.2021 з відеозаписами та фототаблицею до нього (т. 1 а.с. 144 156), суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2021 о 23:37 було затримано ОСОБА_4 , в той час як адвокату ОСОБА_6 Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області доручено 26.01.2021 о 01:30 год забезпечити надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді від 26.01.2021 слідчому ОСОБА_16 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, в період часу з 16:18 до 17:57 в помешканні ОСОБА_4 слідчим ОСОБА_16 було проведено обшук за участю працівника поліції, у присутності двох понятих, при цьому затриманому ОСОБА_4 було пред`явлено ухвалу слідчого судді про надання дозволу на обшук.

З протоколу обшуку від 26.01.2021 вбачається, що громадянин ОСОБА_4 в ході обшуку приміщення за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Sony Ericsson» із сім-карткою, цифровий фотоапарат марки «Samsung S85» в чохлі, зарядні пристрої, ноутбук марки «Lenovo G550», комп`ютерну мишку та USB-дроти.

Вимогами частини 1 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 КПК України неприбуття захисника для участі у проведенні певної процесуальної дії, якщо захисник був завчасно попереджений про її проведення, і за умови, що підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, не може бути підставою для визнання цієї процесуальної дії незаконною, крім випадків, коли участь захисника є обов`язковою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Частино. 1 ст. 52 КПК України передбачено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Адвокат ОСОБА_6 зазначала суду, що, будучи захисником затриманого ОСОБА_4 вона не була повідомлена завчасно про проведення обшуку 26.01.2021, тому не прибула на обшук в помешкання ОСОБА_4 .

Разом з тим, з вказаних положень кримінально-процесуального закону вбачається, що участь захисника ОСОБА_6 у вчиненні процесуальної дії у вигляді обшуку помешкання ОСОБА_4 , який проводився за участі останнього, є обов`язковою, так як ОСОБА_4 на момент проведення обшуку був затриманий за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Натомість, під час проведення обшуку ОСОБА_4 не було належним чином забезпечено захисником, проведення процесуальної дії не було відкладено слідчим до часу прибуття захисника.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України "суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист".

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з аргументами сторони захисту, що протокол обшуку від 26.01.2021 разом з вилученими в ході його проведення речами є недопустимими доказами.

Разом з тим, виключаючи вказаний протокол обшуку з об`єму доказів вини обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не визнає «плодами отруєного дерева» висновки товарознавчих експертиз щодо вартості вилучених під час обшуку речей, оскільки потерпілий у своїх показаннях неодноразово перераховував, які саме речі в нього були викрадені, при цьому надавав документи, що підтверджують походження його майна, крім того, самі обвинувачені, надаючи в ході проведення слідчого експерименту суперечливі показання щодо обставин вчинення злочину, зокрема в частині того, хто саме крав речі, не заперечували, що саме мобільний телефон «Sony Ericsson» з зарядкою, цифровий фотоапарат «Samsung S85» в чохлі, ноутбук «Lenovo G550» із зарядним пристроєм, а також комп`ютерну мишку та два комп`ютерних кабелі 24.01.2021 вони забрали в потерпілого ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, суд вважає правомірним проведення експертиз з речами потерпілого ОСОБА_8 , вилученими в ході проведення обшуку 26.01.2021 в помешканні ОСОБА_4 .

При цьому, суд констатує, що вартість речей не впливає в даному випадку на кваліфікацію злочину, а лише підтверджує ту обставину, що викрадені речі мали матеріальну цінність.

Таким чином, винність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, є доведеною повністю.

Суд вважає, що вірною є кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, так як цей обвинувачений 24.01.2021 близько 17:00 год прибув разом з ОСОБА_5 до домогосподарства ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де, реалізуючи умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння належним ОСОБА_8 майном, діючи за попередньою змовою, обвинувачений ОСОБА_4 відштовхнув потерпілого та без дозволу власника будинку разом з обвинуваченим ОСОБА_5 проникли в житлове приміщення, де, попередньо розподіливши ролі, ОСОБА_4 дав команду обвинуваченому ОСОБА_5 застосувати насилля відносно потерпілого ОСОБА_8 , виконуючи яку, ОСОБА_5 наніс кулаком лівої руки по одному удару в область лівої та правої брови ОСОБА_8 , після чого притиснув голову потерпілого до підлоги ногою та пригрозив йому фізичною розправою в разі непокори ОСОБА_8 . Продовжуючи реалізацію спільного умислу на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння належним ОСОБА_8 майном, обвинувачений ОСОБА_4 знайшов у кімнаті потерпілого та склав у рюкзаки мобільний телефон марки «Sony Ericsson» з зарядним пристроєм, цифровий фотоапарат марки «Samsung S85» в чохлі, ноутбук марки «Lenovo G550» із зарядним пристроєм, комп`ютерну мишку та два комп`ютерних кабелі, загальною вартістю 4 325,00 грн, після чого ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_8 ще один удар правою ногою в праве плече, завдавши в сукупності потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_8 , після чого обвинувачені покинули будинок.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, також є правильною, оскільки цей обвинувачений 24.01.2021 близько 17:00 год прибув разом з ОСОБА_4 до домогосподарства ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де, реалізуючи умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння належним ОСОБА_8 майном, діючи за попередньою змовою, обвинувачений ОСОБА_5 разом ОСОБА_4 без дозволу власника будинку проникли до житлового приміщення ОСОБА_8 після того, як останнього відштовхнув у вхідних дверях ОСОБА_4 , де, попередньо розподіливши ролі, за командою обвинуваченого ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_5 застосував насилля відносно потерпілого ОСОБА_8 , нанісши кулаком лівої руки по одному удару в область лівої та правої брови ОСОБА_8 , після чого притиснув голову потерпілого до підлоги ногою та пригрозив йому фізичною розправою в разі непокори ОСОБА_8 в той час, як обвинувачений ОСОБА_4 знайшов у кімнаті потерпілого та склав у рюкзаки мобільний телефон марки «Sony Ericsson» з зарядним пристроєм, цифровий фотоапарат марки «Samsung S85» в чохлі, ноутбук марки «Lenovo G550» із зарядним пристроєм, комп`ютерну мишку та два комп`ютерних кабелі, загальною вартістю 4 325,00 грн, після чого ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_8 ще один удар правою ногою в праве плече, завдавши в сукупності потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_8 , а потім обвинувачені покинули будинок.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість вчиненого кожним з обвинувачених злочину, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання кожному з обвинувачених, характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003, суди можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. Якщо якась із обставин, наведених у ч. 1 ст. 66, ч. 1 ст. 67 КК, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

Таким чином, з огляду на визнання вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та каяття останнього, разом з якими обвинувачені не визнали обставини вчинення кримінального правопорушення в частині спільності дій, проникнення до житла та наявності корисливого мотиву, суд вбачає таке визнання вини формальним, а каяття нещирим, а тому обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд по справі не вбачає.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 малолітньої дитини суд не визнає пом`якшуючою покарання обставиною, так як ця дитина не мешкає разом з обвинуваченим, а останній, будучи непрацюючим, її утриманням не займається.

Також суд не вбачає обставиною, що пом`якшує покарання і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , так як наявна у нього легка розумова відсталість, згідно висновку судово-психіатричної експертизи, не заважала останньому давати реальну оцінку своїм діям.

Також, з урахуванням п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України, суд визнає обставинами, які обтяжують покарання кожного з обвинувачених, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку та рецидив злочинів, оскільки факт вживання обвинуваченими спиртних напоїв у день вчинення злочину та протягом кількох днів до цього підтверджували обидва обвинувачені. Також, на переконання суду, обидва обвинувачені були обізнані про вік потерпілого, якому на момент вчинення кримінального правопорушення було 69 років, оскільки це вбачається з його зовнішнього вигляду та слабкого фізичного здоров`я потерпілого, який не міг чинити супротив обвинуваченим та підкорився їх злочинним діям. Крім того обвинувачені вчинили новий умисний злочин, маючи невідбуті покарання за попередній умисний злочин, який не утворює повторність, що вказує на наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочинів.

Приймаючи до уваги викладене вище та те, що обвинувачені вчинили умисний корисливий особливо тяжкий злочин на ґрунті пияцтва та в період невідбутих ними покарань, призначених для кожного з обвинувачених з іспитовими строками, враховуючи характер дій та ступінь визнання вини кожним з обвинувачених, з огляду на наявність обтяжуючих та відсутність пом`якшуючих покарання обставин для обох обвинувачених, суд приходить до твердого переконання, що відсутні будь-які підстави для застосування до цих обвинувачених ст.ст. 69, 75 КК України, а вважає, що їх виправлення можливе лише при призначенні цим обвинуваченим покарання у вигляді реального позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, з конфіскацією майна.

Так як обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин в період невідбутого покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.07.2019 у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання цьому обвинуваченому необхідно призначити за правилами ст. 71 ч. 1 КК України шляхом приєднання обвинуваченому до покарання за цим вироком суду частини невідбутого покарання за попереднім вироком суду.

Так як обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин в період невідбутого покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 10.12.2020 у вигляді 1 року позбавлення волі, остаточне покарання цьому обвинуваченому необхідно призначити за правилами ст. 71 ч. 1 КК України шляхом приєднання обвинуваченому до покарання за цим вироком суду частини невідбутого покарання за попереднім вироком суду.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повинні відбувати покарання у місцях позбавлення волі, запобіжні заходи до набрання вироком законної сили цим обвинуваченим необхідно залишити попередні тримання під вартою.

При цьому строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту їх фактичного затримання працівниками поліції, тобто з 28.01.2021 для ОСОБА_5 та з 25.01.2021 для ОСОБА_4 , так як саме з цього часу вони були фактично позбавлені можливості вільно пересуватися.

Суд визначає, що даний запобіжний захід продовжується саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при позбавленні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, так і положенням ч. 2 ст. 115 КПК України.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, ст. 96-2 КК України, при чому майно померлого на час розгляду справи потерпілого 11.02.2021 ОСОБА_8 , що було предметом кримінального правопорушення, підлягає переданню у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, оскільки після смерті ОСОБА_8 минуло більше шести місяців, однак спадкоємця ОСОБА_8 , який міг би отримати у власність майно потерпілого, судом не було встановлено.

В рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягає стягненню 6 538,00 грн в рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176 179, 369 371, 373 376КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте засудженим покарання, призначене за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.07.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_4 визначити покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Залишити ОСОБА_4 попередній запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дати його фактичного затримання, тобто з 25 січня 2021 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте засудженим покарання, призначене за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 10.12.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_5 визначити покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Залишити ОСОБА_5 попередній запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дати його фактичного затримання, тобто з 28 січня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь держави по 3 269,00 грн витрат на проведення експертиз з кожного.

Речові докази у вигляді:

- одного капюшона від куртки, однієї дерев`яної палиці, слідів пальців рук на трьох липких стрічках, які переміщені на один аркуш паперу, що зберігаються в камері речових доказів ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, знищити, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 26.01.2021;

- документів на ноутбук марки «Lenovo» G450/G550 (книжки із вмістом інформації для користування ноутбуком на 101 сторінках та вкладень до ноутбуку), документів на мобільний телефон марки «Sony Ericsson» J10i2 (фіскального чеку, гарантійного талону, 1 посібника користувача, два вкладення з написом «Важлива інформація», одне вкладення з написом «SAR Information FCC Statement Declaration of Conformity», 2 вкладення з рекомендаціями користування мобільним телефоном); трьох дактилокарт на імена ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінальної справи;

- мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 6A» із сім-картами мобільних операторів ПрАТ «Київстар» та «Водафон», чоловічих кросівок, куртки, що зберігаються в камері речових доказів ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_4 як його власність, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 26.01.2021.

Застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів у вигляді мобільного телефону марки «Sony Ericsson», зарядного пристрою до мобільного телефону марки «Sony Ericsson», сім-картки мобільного оператора «Лайфсел», цифрового фотоапарату марки «Samsung S85» в чохлі, ноутбука марки «Lenovo G550», зарядного пристрою до ноутбука марки «Lenovo G550», комп`ютерної мишки, двох USB-дротів, що зберігаються в камері речових доказів ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, передавши їх у власність держави, при цьому скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 28.01.2021.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору.

Копію вироку суду, не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового розгляду, що не були присутні при його проголошенні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд, а обвинуваченими, що утримуються під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий: