ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2665/19 Номер провадження 11-кп/814/1164/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000774 за апеляційними скаргами прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.09.2021 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Кустлово-Суходілка Машівського району, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не працюючий, не одружений, з професійно технічною освітою, раніше судимий:
- 26.11.2015 Апеляційним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна;
- 03.10.2019 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК Україним звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стоком 2 роки,,
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.10.2019 та визначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

За вироком суду вранці 13 жовтня 2019 року ОСОБА_9 , перебуваючи в місті Кобеляки вирішив поїхати до села Вільховатка, Кобеляцького району, Полтавської області. Приїхавши в вищезазначений населений пункт ОСОБА_11 , поїхав до домогосподарством за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_7 .

В подальшому, в період часу з 10:30 по 11:30 години ОСОБА_9 , підійшов до вказаного домогосподарства де діючи умисно, проник до території огородженого подвір`я в АДРЕСА_2 , де підійшов до сільсько - господарського приміщення, відчинив незачинені двері та таким чином проник до середини, звідки таємно, повторно вчинив крадіжку трьох газових балонів на 50 л., вартість яких становить 2570,40 грн, сокири з дерев`яною ручкою вартість якої становить 165,6 грн, кувалди з дерев`яною ручкою вартість якої становить 189,00 грн, та 13,7 кілограм брухту чорного металу, вартість одного кілограма якого становить 4,50 грн, на суму 61,65 грн, після чого залишив місце вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий, яким останньому призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Зазначає, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочин, проте правильних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність.

Захисник та обвинувачений у своїх апеляційних скаргах просять вирок суду скасувати та закрити провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Зазначають, що не ОСОБА_12 не викрадав майно потерпілої, а сама потерпіла дозволила користуватися своїми речами, зокрема попросила заправити газові балони.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги державного обвинувача, обвинуваченого та його захисника на підтримку своїх апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , не визнаючи себе винним в обсязі висунутого йому обвинувачення, показав, що не викрадав майно потерпілої ОСОБА_7 , взяв газові балони з дозволу потерпілої, так як вона раніше дозволила їх заправити,а інші речі взяв, тому що вважав, що вони їй не потрібні.

Такі заперечення ОСОБА_9 проти обвинувачення та аналогічні доводи, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту, про відсутність у його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, були предметом перевірки в суді першої інстанції та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_9 крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 , пов`язаної із проникненням у приміщення підтверджуються наступними доказами.

Зокрема, поведінкою та показаннями самої потерпілої ОСОБА_7 , яка після виявлення відсутності свого майна, зокрема газових балонів самостійно звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою. Тобто вже ця обставина спростовує версію сторони захисту про надання дозволу обвинуваченому забрати викрадене майно та вчинити з ним певні дії. У суді першої інстанції потерпіла повідомила, вона мала розмову з ОСОБА_9 , що балони треба заправити газом, однак саме 13.10.2019 вона не дозволяла забирати з її домогосподарства ні газові балони ні інші металеві вироби.

Зазначені вище показання потерпілої, перевірялись судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

Крім того, допитаний судом свідок ОСОБА_13 повідомив, що обвинувачений ОСОБА_12 продав йому металеві вироби та намагався продати газові балони, проте свідка не влаштовувала їх ціна.

У подальшому усі викрадені речі були виявлені та вилучені у домогосподарстві свідка ОСОБА_13 (т.1, а.с.134-138)

Таким чином, суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_9 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки зібраними доказами встановлено, що обвинувачений заволодів чужим майном та продав його, тобто розпорядився ним на власний розсуд. Це підтверджує корисливий мотив його дій та спростовує версію сторони захисту про законність заволодіння майном потерпілої.

Оцінивши ці докази в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши в повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків та дослідивши запропоновані докази, перевіривши позицію захисту обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 в обсязі висунутого йому обвинувачення, з яким погоджується і колегія суддів.

Отже доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невинуватість ОСОБА_9 , слід визнати такими, що суперечать встановленим обставинам кримінального провадження та наведеним доказам.

Підстав для скасування вироку через відсутність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, та закриття кримінального провадження, як про це ставить питання сторона захисту у своїх апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, зокрема права обвинуваченого на захист при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, розгляді клопотань, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого, під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме що він характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є раніше судимою особою, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням цих конкретних обставин, підвищеної суспільної небезпечності вчинених злочинів, відсутності каяття з боку обвинуваченого, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України та за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому колегія суддів не знаходить підстав для ухвалення нового вироку та призначення обвинуваченому більш суворого покарання за вчинене.

За викладених вище обставин подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.09.2021 відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4