Ухвала
іменем України
02 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 131/389/21
провадження № 51-5598 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 вересня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070, щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с-ща Пантелеймонівка м. Горлівки Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Строк відбування покарання засудженому визначено рахувати з моменту його затримання 06 березня 2021 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання стосовно долі речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
Відповідно до обставин, установлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_4 , маючи незняті та непогашені судимості за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, 06 березня 2021 року близько 08:30, перебуваючи у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де він тимчасово проживав із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю останніх, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з корисливих мотивів, протиправно заволодів ноутбуком торгової марки «MSI» моделі «MS-16J9» модифікації «GL62M 7REX», безпровідними навушниками марки «Samsung», належними ОСОБА_7 , грошовими коштами в сумі 4400 грн, що належні ОСОБА_6 , сумкою ОСОБА_8 , у якій містилися грошові кошти в сумі 500 грн, мобільний телефон «Samsung» серії «Galaxy J7» моделі «SM-J710FN/DS(SEK)», та його одягом загальною вартістю 1805,10 грн, чим спричинив вищевказаним особам майнову шкоду на загальну суму 14 910,10 грн.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 06 вересня 2021 року вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 червня 2021 року щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання змінив. Постановив вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті зазначений вирок залишено без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості, просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 вересня 2021 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своєї позиції зазначає, що засуджений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, потерпілі не мають до нього претензій матеріального чи морального характеру, відсутні обставини, які обтяжують покарання засудженому, на обліку в нарколога та психіатра він не перебуває, в минулому працював волонтером Маріупольського благодійного фонду «Пілігрим», де характеризувався позитивно, страждає на хронічні захворювання. Зазначене, на думку захисту, давало суду всі підстави дійти висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_4 з призначенням йому більш м`якого покарання.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи в касаційній скарзі захисника та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Із долученої до касаційної скарги копії вироку суду першої інстанції видно, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 здійснено відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, і правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі захисник не оспорює.
Твердження захисника про невідповідність призначеного засудженому судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості є необґрунтованими.
За правилами статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 цього Кодексу.
За статтею 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Як убачається з копії вироку, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості; дані про його особу, який офіційно не працевлаштований, неодружений, має незняту та непогашену судимість; відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття.
Зі змісту копії ухвали апеляційного суду видно, що, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, які аналогічні доводам його касаційної скарги, і, встановивши підстави для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, обґрунтовано пом`якшив покарання ОСОБА_4 .
За змістом оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, цей суд, пом`якшуючи ОСОБА_4 покарання, послався на те, що місцевий суд у ході призначення засудженому покарання врахував, що він раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, неодружений, офіційно не працевлаштований, наявна обставина, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутні обставини, які обтяжують покарання, однак поза увагою залишив інші дані про особу засудженого, а саме його посередню характеристику за місцем тимчасового проживання, відсутність майнових претензій з боку потерпілих. Також, як зазначив апеляційний суд, під час розгляду провадження було встановлено, що ОСОБА_4 в минулому працював волонтером Маріупольського благодійного фонду «Пілігрим», де характеризувався позитивно, також з`ясовані дані про наявні у нього захворювання.
У зв`язку з вищевикладеним суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції частини статті є виправданим, однак, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 в сукупності зі встановленими обставинами провадження та тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, вважав за можливе його пом`якшити, призначити покарання на менший строк, а саме 2 роки позбавлення волі, що, на думку суду, буде достатнім у повній мірі для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 .
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком і вважає, що призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації, є достатнім та необхідним для виправлення засудженого.
Ухвалу апеляційного суду постановлено відповідно до положень статей 370, 419 КК із зазначенням короткого змісту вимог апеляційної скарги захисника, судового рішення суду першої інстанції, узагальнених доводів учасників судового провадження, встановлених судом першої інстанції обставин, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив, постановляючи ухвалу, і положення закону, якими він керувався.
Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність ухвали апеляційного суду та вмотивованість його висновків у ній з питань справедливості призначеного ОСОБА_4 покарання, захисник у касаційній скарзі не навів.
Посилання у касаційній скарзі захисника на обставини, встановлені судами як пом`якшуючі, з урахуванням особи винного й інших обставин кримінального провадження не є достатніми підставами для призначення більш м`якого покарання.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через суворість або неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Оскільки з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень не встановлено підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_5 , згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 вересня 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3