Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/380/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2021 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 год. 45 хв., 02 жовтня 2021 року до 17 год. 45 хв., 30 листопада 2021 року, без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2021 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 год. 45 хв., 02 жовтня 2021 року до 17 год. 45 хв., 30 листопада 2021 року, без визначення розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що 02 жовтня 2021 року, близько 16 години 20 хвилин, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували на території прилеглій до багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 , де спільно вживали алкогольні напої. Перебуваючи на вищевказаній території, між під`їздами №1 та №2, вказаного будинку №4, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до ОСОБА_9 та умисно наніс потужній, цілеспрямованих удар кулаком лівої руки у область обличчя, внаслідок якого потерпілий впав на асфальтне покриття. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , незважаючи на те що ОСОБА_9 лежав, наніс декілька потужних ударів кулаками та ногами в область голови та шиї потерпілого. В результаті умисних протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливи в м`які тканини щитовидного хряща праворуч та ліворуч, перелом рожка щитовидного хряща зліва, що призвело до механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечні для життя в момент заподіяння, внаслідок яких ОСОБА_9 помер у лікарні.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_8 , будучи підозрюваним у вчиненні тяжкого злочині, за який передбачено кримінальне покарання виключно у виді позбавлення волі до 10 років, знаходячись на волі, як особа що не має будь-якого заробітку, реально може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні тим самим перешкодить кримінальному провадженню, а тому не зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що відносно заявлених стороною обвинувачення ризиків: перешкоджання здійсненню правосуддя зі сторони підозрюваного як в національній судовій практиці так і в практиці ЄСПЛ (розуміється в формі знищення чи пошкодження доказів у справі, вчинення тиску на свідків. Тобто перешкоджання правосуддю має виражатися у конкретних діях, а не бути абстрактним поняттям, якоюсь примарною загрозою. Про розширене тлумачення терміна «перешкоджання правосуддю» зокрема йдеться у справах Летельє проти Франції, Каучор проти Польщі, Осипенко проти України рішення від 09.11.2010 року, Хайрединов проти України рішення від 14.10.2010 року. У перелічених справах ЄСПЛ визнав порушенням параграфа 1 ст. 5 Конвенції те, що національні органи не привели достатніх підстав для взяття заявника під варту. ЄСПЛ дотримується думки, що національні суди на обґрунтування висновку про наявність реальної небезпеки втечі особи від правосуддя мають на підтвердження цього зазначити конкретні риси особистості підозрюваного, які можуть створювати визначені процесуальні ризики та наводити конкретні підстави для тримання особи під вартою зокрема про це йдеться в справах Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року. В даному випадку сторона обвинувачення не довела актуальність визначених нею ризиків, які стали підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, сталі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. Після вчинення злочину ОСОБА_8 не вчинив жодних дій щодо переховування, був затриманий на місці вчинення злочину.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Повідомлення про підозру було вручено підозрюваному 03 жовтня 2021 року.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, особу підозрюваного, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що злочин, в якому особі пред`явлено повідомлення про підозру є тяжким злочином проти життя та здоров`я, за який передбачено кримінальне покарання виключно у виді позбавлення волі до 10 років.

Крім того слід зазначити, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: Протоколом огляду місця події від 02.10.2021, в ході якого було встановлення місце вчинення кримінального правопорушення; Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 02.10.2021; Протоколом огляду місця події від 02.10.2021, в ході якого було оглянуто труп ОСОБА_9 ; Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 02.10.2021; Протоколом огляду трупу ОСОБА_9 від 02.10.2021; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.10.2021; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.10.2021; Протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України від 02.10.2021; Повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 03.10.2021; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 03.10.2021. Довідкою про насильницьку причину смерті ОСОБА_9 .

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний знаходячись на волі, як особа що не має будь-якого заробітку, реально може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні тим самим перешкодить кримінальному провадженню.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєні злочину, який спричинив загибель людини, тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав до визначення застави у кримінальному провадженні не встановлено на даному етапі досудового розслідування.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника, що має на утриманні неповнолітню дитину, є необґрунтовані та безпідставні, оскільки в матеріалах клопотання відсутні будь які данні стосовно наявності на утриманні підозрюваного неповнолітньої дитини та підтверджуючих документів до суду апеляційної інстанції захисником не надано.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 год. 45 хв., 02 жовтня 2021 року до 17 год. 45 хв., 30 листопада 2021 року, без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)