Справа № 306/1355/18
Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/266/20, за зміненою апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.01.2019.

Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Хорошки Оржицького району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, вдівець, раніше судимий, засуджений:
- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня його затримання, тобто з 03.01.2019 та зараховано йому в строк перебування під вартою період з 01.10.2018 по 30.10.2018.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено без змін, до вступу вироку в законну силу.
Судові витрати в розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн. за проведення експертизи стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави.
Речові докази: велосипед синього кольору марки «!City Liner» залишено ОСОБА_9 , 50 кг. картоплі, 8 літрів фасолі та два металеві колуни залишено ОСОБА_10 ..
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.

-2-

21.05.2018 в період часу з 23 год. по 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля під`їзду житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , знаючи, що біля вхідних дверей до під`їзду знаходиться велосипед синього кольору, марки «City Liner», шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, викрав велосипед синього кольору, марки «City Liner» вартістю 933, 33 грн., який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , спричинивши останньому збитки на вищевказану суму.
Крім того, 22.05.2018 в період часу з 01 год. по 01 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_10 , знаючи, що в підсобному приміщенні знаходиться картопля, фасоля та колуни, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що ОСОБА_10 спить, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажання їх настання, проник до підсобного приміщення та викрав 50 кг. картоплі, 8 літрів фасолі та два металеві колуни, які належать на праві приватної власності ОСОБА_10 , вартістю: вісім літрів фасолі становить 320 грн., 50 кг. картоплі становить 225 грн., двох металевих колунів становить 300 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 збитки на загальну суму 845 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію його діянь, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк на 04 (чотири) роки; на підставі ч.4 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 30.01.2018 та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 06 (шість) місяців, а в решті вирок суду залишити без змін.

В зміненій апеляційній скарзі, прокурор Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки; за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки, на підставі ч.4 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.03.2018, зміненого ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17.07.2018 та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 06 (шість) місяців, а в решті вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що при призначенні ОСОБА_6 покарання,

-3-

суд першої інстанції в порушення вимог ч.4 ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24. 10. 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», не врахував вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.03.2018, змінений ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17.07.2018, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 04(чотири) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 02 (два) роки, яке ОСОБА_6 не відбув та вчинив нові злочини 21.05.2018 та 22.05.2018, тобто після ухвалення попереднього вироку. У даному випадку, на думку прокурора, суд першої інстанції безпідставно не призначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, що у відповідності до ст.ст. 409,413 КПК України є підставою для скасування вироку.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи прокурора про задоволення зміненої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечив проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового розгляду в судових дебатах, а обвинуваченого і в останньому слові, обговоривши доводи викладені в зміненій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду ОСОБА_6 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що також підтвердив у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, суд першої інстанції, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Викладені у вироку висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами та учасниками кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряються.

-4-

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, то вони, на думку колегії суддів, є обґрунтованими, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень загальної частини цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанова), при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 2 зазначеної Постанови передбачено, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Згідно пункту 4 вищевказаної Постанови, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
На переконання колегії суддів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог кримінального Закону, врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, його особу, до обставин пом`якшуючих покарання відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вибачення перед потерпілою та повернення викраденого, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 цього Кодексу.
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив нові корисливі злочини під час випробувального терміну.
Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.03.2018, який змінено ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17.07.2018, ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.185 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупність злочинів шляхом часткового складання покарань за даним вироком і за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 30.01.2018, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 03 (три) роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Частиною 1 статті 71 КК України встановлено що, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому частиною 4 цієї статті передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

-5-

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінальних покарань», за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Однак, як вбачається з вироку щодо ОСОБА_6 від 24.01.2019 суд, в порушення вимог ч.ч.1,4 ст.71 КК України не врахував, що ОСОБА_6 фактично не відбував покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.03.2018 (з урахування змін згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 17.07.2018) у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки та призначив обвинуваченому покарання без застосування ч.ч.1,4 ст.71 КК України, відтак неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, про що обґрунтовано зазначає в своїй зміненій апеляційній скарзі прокурор.
Пунктом 3 частини 1 статті 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до ч.4 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно п.3 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Пунктом 2 частини 1 статті 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку, яким необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.03.2018 та остаточно визначити покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог кримінального закону, яке керуючись приписами ч.4 ст.71 КК України в даному випадку не може бути меншим за призначене покарання за вироком який оскаржується.
За таких обставин, змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вироку суду першої інстанції в цій частині скасуванню.

Керуючись ст.ст.374, 376, 404,405, 407, 409,413,420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Змінену апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.01.2019 щодо ОСОБА_11 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_12 покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки; ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

-6-

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.03.2018, зміненого ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17.07.2018 у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) місяців і остаточно до відбування ОСОБА_12 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 06 (шість) місяців.

В решті вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.01.2019 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: