Справа № 132/2376/20
Провадження №1-кп/132/50/21
Вирок
Іменем України
28.10.2021р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 22.06.2020р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глинськ Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, непрацевлаштованого, раніше неодноразово судимого, зокрема 27.11.2018р. Калинівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із іспитовим строком в 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України; 07.10.2020р. Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, вирок якого в частині призначеного покарання був змінений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.12.2020р., за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, на момент затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 будучи судимим 27.11.2018р. Калинівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із іспитовим строком в 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України; та відносно якого до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області були направлені: 16.03.2020р. обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України, а 07.05.2020р. обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, 03.06.2020р. близько 23год.00хв. ОСОБА_9 прийшов до домогосподарства ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та підійшовши до задніх зачинених дверей господарської будівлі, що розміщена на території даного домогосподарства, маючи умисел на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до навісного замка, проник всередину господарської будівлі, звідки таємно, вчинив крадіжку трьохфазного електродвигуна з корморізки, потужністю від 0,75кВт., вартість якого згідно висновку експерта № 502 від 09.07.2020р. становить 900,00грн., що належить потерпілій ОСОБА_10 . Після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 900,00грн.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно 03.06.2020р. близько 23год.00хв. шляхом підбору ключа до навісного замка, проник всередину господарської будівлі, розміщеної на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав трьохфазний електродвигун з корморізки, яким розпорядився на власний розсуд.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, до обвинуваченого застосувати покарання згідно вимог діючого законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, правильно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, який він вчинив маючи незняту та непогашену судимість за вчинення попереднього кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, що характеризує його, як особу схильну до вчинення корисливих злочинів проти власності.

При цьому, до обвинуваченого уже судом застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, однак останній, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості, та не створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що вказує на стійку злочинну спрямованість ОСОБА_9 та його небезпечність для суспільства.

За місцем проживання ОСОБА_9 характеризується з посередньої сторони.

ОСОБА_9 будучи особою працездатного віку, ніде не працює та суспільно-корисливою працею не займається, постійного законного джерела доходу (прибутку) не має, що і стало підґрунтям для вчинення даного злочину.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_9 не перебуває.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 в обвинувальному акті визначено обставину, що пом`якшує його покарання, щире каяття. Однак суд з цим не погоджується, вважає, що ця обставина не знайшла свого підтвердження та підлягає виключенню, оскільки сам факт визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення не свідчить про його щире каяття, адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Так, у матеріалах судового провадження відсутні дані на підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 зазначених дій, оскільки обвинувачений під час розгляду справи в суді не проявляв жодних ознак каяття, не відшкодував завданої шкоди та не намагався її відшкодувати.
Отже, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , є рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин.
Вказані відомості про особу обвинуваченого підвищують суспільну небезпечність вчиненого злочину і свідчить про спрямованість ОСОБА_9 на вчинення умисних корисних злочинів.

Зважаючи на встановлені судом обставини в сукупності з характером конкретних дій обвинуваченого, суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових злочинів і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що справедливим для обвинуваченого ОСОБА_9 є покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, яке необхідно відбувати реально.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження та судом, на момент вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_9 вже був засуджений 27.11.2018р. Калинівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із іспитовим строком в 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. Окрім цього, він же 18.02.2020р. скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а 10.03.2020р. скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, за вчинення яких засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2020р., який в частині призначеного покарання був змінений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.12.2020р., за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки події, за які ОСОБА_9 засуджений цим вироком мали місце 03.06.2020р., тобто до постановлення вироку Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області від 07.10.2020р., суд повинен застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2020р., ОСОБА_9 необхідно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, що на переконання суду, не погіршує у будь-який спосіб становище засудженого, і саме таке покарання буде відповідати вимогам ст.65 КК України та буде необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Як вбачається з вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2020р., початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з часу його затримання в порядку звернення до виконання даного вироку суду.

Згідно протоколу, складеного дільничним офіцером поліції СП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 від 14.01.2021р., ОСОБА_9 затриманий на виконання вироку суду 14.01.2021р.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, суд зараховує ОСОБА_9 покарання, частково відбуте ним за попереднім вироком, а саме з 14.01.2021р. по 27.10.2021р.

Речові докази в кримінальному провадженні № 0000282 від 22.06.2020р. відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Витрати на залучення експерта згідно висновку експерта № 502 від 09.07.2020р. у розмірі 653,80грн., підлягають стягненню з ОСОБА_9 на користь держави.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_9 на момент винесення цього вироку відбуває покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2020р. у судовій справі № 130/612/20, який в частині призначеного покарання був змінений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.12.2020р.

В даному кримінальному провадженні № 0000282 від 22.06.2020р., яке перебуває на розгляді Калинівського районного суду Вінницької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 не обирався, тобто, попереднє ув`язнення до нього не застосовувалось, а тому початок строку відбування покарання необхідно рахувати з дня ухвалення нового вироку, тобто з 28.10.2021р.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004р. «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 28.10.2021р., то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2020р. у справі №130/612/20, який в частині призначеного покарання був змінений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.12.2020р., визначити ОСОБА_9 остоточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком, а саме з 14 січня 2021 року по 27 жовтня 2021 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 28 жовтня 2021 року, тобто з дня ухвалення цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта № 502 від 09.07.2020р. у розмірі 653,80грн.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя