Справа №127/5549/21
Провадження №1-кп/127/233/21
УХВАЛА

13 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001639 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0001639 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 застосовано запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, строк яких закінчується 08.11.2021 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання, в якому просила суд продовжити запобіжні заходи обвинуваченим у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які мотивувала наступним.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності. Ризики, передбачені КПК України, які існували під час досудового розслідування не зникли, обставини не змінилися. Є підстави вважати, що при застосуванні іншого запобіжного заходу, ОСОБА_7 зможе переховуватися від суду та вчиняти інші злочини.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 раніше неодноразово судимі, ризики, передбачені КПК України, які існували під час досудового розслідування не зникли, обставини не змінилися.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти продовження запобіжного заходу своєму підзахисному ОСОБА_7 .
Захисники ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу своєму підзахисному, оскільки прокурор не довів наявність ризиків, передбачених КПК України.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки враховуючи тяжкість правопорушення, яке інкриміноване його підзахисному застосування будь-якого запобіжного не доцільне.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали думки своїх захисників.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про продовження терміну дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Також суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.
Обвинуваченому ОСОБА_7 під час досудового розслідування слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано, судовий розгляд ще не закінчено, тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.
ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину, за який в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Таким чином, суд переконаний, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За таких обставин, суд вважає за необхідне клопотання прокурора в цій частині задовольнити та продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, оскільки підстав для його скасування або зміни не вбачає.
Обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під час досудового розслідування слідчими суддями обрано запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту не підлягають скасуванню.

За таких обставин, суд вважає за необхідне клопотання прокурора в цій частині задовольнити та продовжити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби на шістдесят днів, оскільки підстав для їх скасування або зміни не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 13.10.2021 року до 11.12.2021 року включно.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби з 23:00 год. до 06:00 год., строком на два місяці, починаючи з 13.10.2021 року до 11.12.2021 року включно, з покладенням на останнього раніше визначених обов`язків.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби з 23:00 год. до 06:00 год., строком на два місяці, починаючи з 13.10.2021 року до 11.12.2021 року включно, з покладенням на останнього раніше визначених обов`язків.

Ухвала діє шістдесят днів та може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя :