Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/511/19
Провадження № 1-кп/499/6/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000827 внесеного до ЄРДР від 10.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уроженця м. Рибниця Республіка Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утримані маючого одну малолітню дитину, раніше не судимого, у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2018 року, приблизно о 08:20 годині, точний час суду встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем марки «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 , який на момент ДТП знаходився в справному стані, а саме його гальмівна система, рульове керування, ходова частина перебували в працездатному стані та дозволяли обвинуваченому ОСОБА_4 змінювати напрям та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі. Рухаючись на 399 км + 913 м автодороги Київ-Одеса в напрямку м. Одеси, по лівій смузі руху, за наявності двох смуг для руху в обох напрямках, у умовах недостатньої видимості, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, здійснюючи гальмування, допустив боковий занос транспортного засобу, в результаті чого втратив керування транспортним засобом та здійснив неконтрольований виїзд автомобіля вліво за ходом його руху поза межі смуги руху, з подальшим наїздом некерованого транспортного засобу на металевий відбійник, який розділяв смуги руху та перебуваючого поруч з відбійником пішохода ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події на місці загинув потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якого згідно з висновком експерта №129.E від 02.02.2019 року, знаходиться в прямому зв`язку з наявними ушкодженнями у вигляді множинних двобічних переломів ребер, грудини, лівого плеча та численних переломів обох кісток лівої та правої гомілок, повного розриву міжхребцевого диску грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, які обумовили тяжкі порушення функцій спинного і головного мозку і настала від шоку, що розвинувся у перебігу травматичного процесу.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.3б, п.121. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, згідно з якими:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення водієм автомобіля «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимог п.2.3б, п.12.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений показав суду, що 10.12.2018 року близько 06:00 годин ранку він разом з дружиною та донькою виїхали з м. Ананьїв Одеської області до м. Одеси по особистим справам. Рухалися вони на технічно справному автомобілі «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 , біля с. Знам`янка на трасі Київ-Одеса було слизьке дорожнє покриття, однак видимість була добра, він рухався по лівій полосі руху, приблизно зі швидкістю 100-110 км/год, перед пішохідним переходом по праву сторону від його авто рухався вантажний автомобіль, а на смузі свого руху він помітив дорожні знаки, відреагував на них як на небезпеку, тому що не проїхав би між вантажним автомобілем та ними, а тому загальмував, після чого його автомобіль занесло, стався удар автомобіля об відбійник, та авто розвернуло, після чого автомобіль зупинився. Після зупинки автомобіля він вийшов з нього та побачив, що на протилежній смузі руху на проїжджій частині, приблизно впоперек розташування його авто розташовувалося тіло людини, однак під час руху та гальмування жодних людей на проїжджій частині він не бачив. На момент ДТП з ним в автомобілі перебувала його дружина та дочка, яких майже відразу після ДТП забрали медичні працівники до м. Одеса, а в цей час їм на зустріч виїхали родичі та дружина повернулася до нього, потім приїхала поліція та швидка. Які конкретно дорожні знаки були розміщенні на проїжджій частині обвинувачений не пам`ятає, бачив знак чи то ремонт дороги чи забороняючий знак, вони розташовувалися на проїзній частині, яка встановлена допустима швидкість руху на даній ділянці дороги не знає. Також пояснив, що волокна тканини на розбитому лобовому склі автомобіля могли з`явитися від дитячого комбінезону, який був всередині салону авто. Вказав, що його автомобіль людину не збивав, а контактував лише з відбійником. Шкоду потерпілим не відшкодував. У судовий дебатах та під час останнього слова обвинуваченого, останній заначив, що жалкує, що трапилася така дорожньо-транспортна пригода, дуже неприємна вийшла ситуація для всіх сторін, можливо якщо б він бачив людину, то зміг би по іншому відреагувати на дорожню обстановку.

Захисник обвинуваченого у судових дебатах зазначив, що сторона захисту вважає недопустимим доказом по справі висновок експерта №319-А, оскільки в його основу були покладені покази ОСОБА_4 під час допиту в якості свідка, що є порушенням принципу верховенства права та у відповідності до ст.87 КПК України є недопустимими. Також, захисник обвинуваченого, відзначив, що обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_4 в ході судового розгляду не доведено поза розумним сумнівом, вказане в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, а саме безпідставне екстрене гальмування, недостатня видимість жодним чином не підтверджене та в протоколу огляду місця ДТП не зазначене, також висновком експерта №319-А не встановлено порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, при цьому судом не в повній мірі були встановлені фактичні обставини справи, було відмовлено в призначенні комплексної авто-технічної експертизи, не надано оцінку дій пішохода, який переходив проїжджу частину у невстановленому місці. Таким чином, оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях у відповідності до ст.62 КУ, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не доведена належними та допустимими доказами. Щодо цивільного позову, то захисник обвинуваченого вказував також на ту обставину, що оскільки цивільно відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, в сторони обвинувачення про це наявний страховий поліс, тому потерпілим спочатку необхідно було б звернутися до страхової компанії та залучити її у якості співвідповідача, та у разі непрокриття всіх витрат страховою виплатою, за даною різницею звернутися до обвинуваченого, у разі наявності якої обвинувачений не заперечує щодо її відшкодування. Також звернув увагу на ту обставину, що в обвинувальному акті вказано що майнова шкода злочином не завдана.

Потерпілі, які також являються цивільними позивачами у судове засідання не з`явилися, однак від них надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просили ухвалюючи вирок, призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК України та задовольнити цивільні позови в повному обсязі.

Допитана раніше у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 , яка являлася дружиною померлого ОСОБА_6 показала суду, що очевидцем ДТП не була, на місці ДТП була приблизно через пів години після події, бачила як розташовувалося тіло ОСОБА_6 , як лежали його інструменти поряд з державним номером автомобіля, який керував обвинувачений. До пішохідного переходу чоловік не дійшов 10 метрів, його тіло було дуже понівечене, оскільки був дуже сильний удар, його відкинуло на протилежну сторону руху. 10.12.2018 року ОСОБА_6 пішов на роботу близько 08:00 год ранку, був одягнутий у куртку синього кольору, темних брюках, шапці та взутті, куртка була з полосами які відбивають світло. Повідомила, що при прибутті на місце ДТП вона бачила, що автомобіль обвинуваченого перебував на закритій полосі через відбійник навпроти тіла її чоловіка, коробка від інструментів була на закритій полосі біля відбійника, тобто на стороні де було авто, а інструменти розкидані на полосі, де перебувало тіло чоловіка, там же лежав і номер від машини. В той час на трасі був легкий туман, проїжджа частина не була вологою. Після ДТП обвинувачений жодних дій не вчиняв, стояв біля своєї машини, жодної допомоги не надавав.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка є донькою померлого ОСОБА_6 , допитана раніше, показала суду, що очевидцем ДТП не була, їй відомо, що ДТП відбулося о 08:20 годині, в той час її тато йшов на роботу, на проїжджій частині велися дорожні роботи, одна полоса руху була закрита, тато йшов біля відбійника по протоптаній доріжці, по якій також ходили інші люди, до місця призначення не дійшов приблизно 10 м.

Потерпілий ОСОБА_9 , який являється сином померлого ОСОБА_6 , показав, що очевидцем ДТП пригоди не був, 10.12.2018 року приблизно о 07:30 годин він також їхав по трасі Київ-Одеса та був туман, дорожнє покриття слизьке не було, видимість була 150 м приблизно, на місці ДТП був приблизно о 15:30 годині, бачив побитий відбійник, бачив як лежали інструменти, пластмасовий чемодан для інструментів та торбина батька перебували біля відбійника.

Винність ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та наведених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Свідок ОСОБА_10 , яка являється дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 та була пасажиром автомобілю Jaguar X-Type в момент ДТП, показала суду, що 10.12.2018 року о 06:00 годині вона разом з обвинуваченим та їх десятимісячною донькою виїхали на вищевказаному автомобілі з м. Ананьїв до м. Одеса по особистим справам. Вона разом з дитиною перебувала під час поїздки на задньому сидінні авто. До моменту ДТП вона нічого не бачила та не чула, лише відчула удар машини напевне об відбійник, за декілька секунд до удару машину занесло, яка була траєкторія руху машини після удару об відбійник сказати не може, оскільки була дуже налякана, та тримала дитину, яка сиділа в автокріслі, машина зупинилася на середині лівої полоси руху. Після того, як машина зупинилася, вона швидко одягнула дитину в теплі речі та передала чоловіку, який вже був на вулиці. Їх сім`я жодних тілесних ушкоджень не отримала. Коли вона вийшла з машини то, люди, які їм пропонували допомогу, повідомили, що на іншій частині дороги, рух на якій організовано в інший бік лежить чоловік. Майже відразу після того, як вона вийшла з машини, її з дитиною пересадили в інший автомобіль, який їхав до мі. Одеса, однак не доїжджаючи до м. Одеси вона з дитиною пересіли до автомобілю знайомих, які виїхали їй назустріч та повернулася до місця ДТП. На той час на місці ДТП вже перебувала поліція та швидка допомога. З якої швидкістю її чоловік керував авто їй невідомо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , показав суду, що 10 грудня 2018 року він на власному авто Форд Мондео, в якому не було встановлено відеореєстратора, разом з дружиною та ще однією дівчиною їхали в село в Одеській області в напрямку м. Києва по трасі Київ-Одеса, в той час був туман, накрапав дощ, видимість на дорозі становила приблизно 70-80 метрів, слизько не було. На дорозі, по якій він рухався стояли знаки обмеження швидкості 90, 70 та 50 в сторону з м. Одеси до м. Києва, також стояли тимчасові знаки ремонту мосту. Рухаючись зі швидкістю 50-60 км/год біля с. Знам`янка на дорозі він побачив темну пляму, спочатку йому здалося, що то колесо від вантажного автомобіля, внаслідок чого з`їхав на праву полосу руху та побачив, що на проїжджій частині лежить тіло людини, він зупинив своє авто, швидко вийшов з автомобіля та почав зупиняти транспортні засоби, які рухалися по дорозі, дістав з багажнику попереджуючий знак та побіг його ставити. Після чого підбіг до тіла людини, яка була одягнена у спецформу, але вона вже була без ознак життя, а на протилежній стороні (в напрямку руху до м. Одеси) через метрів 50 стояв ближче до м. Києва автомобіль «Ягуар» з пошкодженим розбитим лобовим склом, бампером, тобто передньою частина автомобілю, відбійник в даному місці, який розділяв смугу руху був також пошкоджений, недалеко від тіла людини свідок знайшов ковпаки від коліс авто, також на проїжджій частині, де знаходилося тіло були хаотично розкидані інструменти. Біля автомобіля «Ягуар» свідок бачив чоловіка та жінку з дитиною, які потім (жінка з дитиною) поїхали на білому авто в сторону м. Одеси. Інших машин з пошкодження ні на місці ДТП ні перед ним не бачив та по ходу руху не зустрічав. Відбійник був пошкоджений за метрів 30 від того місця де стояло авто ближче до м. Києва, пішохідний перехід був за метрів 200 від місця ДТП ближче до м. Києва, біля пошкодженого відбійника зі сторони автомобілю «Ягуар» він також бачив чоловічу шапку темного кольору. Також додав, що він викликав поліцію та швидку допомогу.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_12 який також був понятим при складані протоколу огляду місця ДТП показав суду, що числа не пам`ятає, в грудні 21018 році він працював в ДРП в с. Знам`янка, зранку їх привезли на роботу (дорожня служба) приблизно о 08:00 год., на трасі Київ-Одеса був туман, дорога була слизька, волога, їх керівництво у зв`язку з такими погодними умовами не дозволило вийти на об`єкт, тобто проїжджу частину та здійснювати ремонті роботи. Під час того, як він з іншими колегами були на перекурі на вулиці, вони получи вереск гальм автомобілю та сильний удар. Однак на те місце вони не ходили, ходило їх керівництво, яке через хвилин 5 повідомили їм, що сталася ДТП та його та ще одного чоловіка запросили бути понятими, допомогти зробити заміри та інше. Очевидцем самої ДТП він не був. Коли прийшли на місце ДТП, то на одній стороні по смузі руху в напрямку м. Києва побачили тіло людини, це був його знайомив та колега ОСОБА_6 , який працював електриком, а на іншій, в напрямку м. Одеса пошкоджену машину. На дорозі та біля відбійника (на стороні де знаходилося тіло та біля відбійника ) також були розкидані (в напрямку м. Одеси з м. Києва) чемодан для інструментів, чорна шапка, та недалеко від тіло автомобільний номерний знак. Нижче пішохідного переходу (ближче до м. Одеси), біля відбійника по болоті були сліди тормозного шляху, в стоячому автомобілі була пошкоджена передня сторона, скло та бампер, ліва сторона авто мала більше пошкоджень. Тіло потерпілого було дуже понівечене, одяг порваний, під час погрузки пошкодженого автомобіля на евакуатор на склі машини був виявлений шматок тканини від куртки в якому був одягнений потерпілий. Також вказав, що на тому місці де сталася ДТП діяв знак обмеження швидкості 50. При огляді схеми ДТП в судовому засіданні свідок повідомив, що на його думку тіло потерпілого розташовувалося на протилежній стороні навпроти автомобілю, разом з тим вказав, що при складанні схеми ДТП він був схвильований даними подіями, всі заміри при огляді місця ДТП проводилися за його участю та є вірними.

Свідок ОСОБА_13 який також був понятим при складані протоколу огляду місця ДТП показав суду, що числа не пам`ятає, в грудні 21018 році він працював в ДРП в с. Знам`янка, зранку їх привезли на роботу (дорожня служба) приблизно о 08:00 год., на трасі Київ-Одеса був сильний туман, дорога була слизька, волога, їх керівництво у зв`язку з такими погодними умовами не дозволило вийти на об`єкт, тобто проїжджу частину та здійснювати ремонті роботи. Під час того, як він з іншими колегами були на перекурі приблизно о 08:15 год на вулиці, вони получи вереск гальм автомобілю та сильний удар. На місце ДТП спочатку відправилося їх керівництво, а потім його та ОСОБА_12 запросили бути понятими та робити заміри на місці ДТП. У своїх показах свідок ОСОБА_13 показав, що коли вони прийшли на місце ДТП, то на одній стороні по смузі руху в напрямку м. Києва побачили тіло людини, це був його знайомив та колега ОСОБА_6 , який працював електриком, а на іншій, в напрямку м. Одеса пошкоджену машину. На дорозі та біля відбійника (на стороні де знаходилося тіло та біля відбійника ) також були розкидані чемодан для інструментів та недалеко від тіло автомобільний номерний знак. Нижче пішохідного переходу (ближче до м. Одеси), біля відбійника по болоті були сліди тормозного шляху. Тіло потерпілого було дуже понівечене, одяг порваний, під час погрузки пошкодженого автомобіля на евакуатор на склі машини був виявлений шматок тканини від куртки в якому був одягнений потерпілий. Також вказав, що на тому місці де сталася ДТП діяв знак обмеження швидкості 50 чи 70, точно не пам`ятає. При огляді схеми ДТП в судовому засіданні свідок повідомив, що на його думку схема ДТП складена вірно та шапка потерпілого лежала в тому місце де вказано на схемі, тобто біля пошкодженого відбійника.

Покази, отримані безпосередньо у суді від обвинуваченого та свідків у переважній частині є такими, що за змістом і хронологією відповідають одне одному та, при цьому співвідносяться з письмовими доказами по справі.

При цьому, суд покладає в основу судового рішення покази свідків лише частково, оскільки жоден з вищевказаних свідків безпосередній очевидцем події не був, разом з тим сукупність показів свідків підтверджують факт наїзду автомобілю «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_14 .

Аналізуючи покази обвинуваченого та свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд розцінює їх показання як правдиві, оскільки вони узгоджуються між собою, перед допитом свідки попереджались про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве показання. Крім того, свідчення свідків відповідають іншим письмовим доказам, наявним в матеріалах справи, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладеними у вироку, а саме:

даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.12.2018 року, додатків до нього, ілюстративної фототаблиці та схеми до протоколу, з яких вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце у світлий час доби, у умовах туману, без опадів, по асфальтованому вологому дорожньому покриттю без нерівностей та пошкоджень, на автодорозі Київ-Одеса 399 км+913 м зі сторони м. Києва в сторони м. Одеса з двома смугами руху в протилежних напрямках розділених металевою огорожею, місце пригоди знаходилося у зоні дії дорожнього знаку обмеження максимальної швидкості 70 км/год., дорожні роботи та звуження дороги. Загальний стан видимості без обмежень, автомобіль «Jaguar X-Type» чорного кольору на момент огляду мав механічні пошкодження передньої та правої бокової частини кузова у вигляді пом`ятостей, розбиття скляних та пластикових елементів, відділення фрагментів облицювання.

Разом з тим, суд констатує про наявність умов недостатньої видимості на місці ДТП та в час її скоєння, оскільки дана обставина підтверджена у судовому засіданні показами свідків, які незалежно один від одного надали свідчення про туманну погоду та недостатню видимість, отже не приймає до уваги вказану в протоколі огляду обставину щодо того, що видимість на дорозі без обмежень.

Інші вказані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені судом обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, характеру розташування автомобілю, тіла та речей відносно один одно та наявних ушкоджень на авто, що в свою чергу відповідає свідченням свідків, допитаних під час судового розгляду, так і поясненням обвинуваченого, та підтверджують ту обставину, що ДТП сталася у світлу добу пори та в умовах недостатньої видимості, оскільки відповідно до п.1.10 ПДР недостатня видимість - це видимість дороги в напрямку руху менше 300 м. у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Згідно висновку експерта №129.Е. від 02.02.2019 року, смерть потерпілого ОСОБА_6 знаходиться в прямому зв`язку з наявними ушкодженнями у вигляді множинних двобічних переломів ребер, грудини, лівого плеча та численних переломів обох кісток лівої та правої гомілок, повного розриву міжхребцевого диску грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, які обумовили тяжкі порушення функцій спинного і головного мозку і настала від шоку, що розвинувся у перебігу травматичного процесу. Беручи до уваги характер та висоту розташування ушкодження у вигляді садна зовнішньої поверхні верхньої третини правої гомілки, переломів верхньої третини великої та малої гомілкових кісток правої гомілки, взаємне розташування ушкоджень, переважне розташування на зовнішній (правій) поверхні тіла, виражені ознаки струсу тіла (вогнищеві крововиливи у ворота легень та підтримуючу зв`язку печінки), наявність слідів ковзання на взутті, обставини події, слід вважати, що зазначені ушкодження могли утворитися за рахунок удару (первинного контакту) деталями кузова автомобіля, у місці прикладання травмуючої сили, що діє зправа наліво, по відношенню до потерпілого, чим міг бути бампер легкового автомобіля, що рухається, коли потерпілий знаходився у вертикальному положенні, чи близькому до такого, и був звернений до транспортного засобу правою бічною поверхнею тіла. Враховуючи морфологічні особливості переломів великої і малої гомілкових кісток правої гомілки, вони утворилися від дії тупого предмету (тупих предметів) у місці прикладання трамуючої сили, при ударі з достатньо великою силою, і формується з рахунок зсуву. Судячи за характером і морфологічними особливостями перелому грудного відділу хребта, наявність розриву між хребцевого диску між 4 та 5 грудним хребцями, наявність повного розриву передньої і задньої поздовжних зв`язок, з розривом спинного мозку, відсутність будь-яких ушкоджень м`яких покривів, слід вважати, що вони утворилися у віддалені від місця прикладання травмуючої сили, за сигнальним механізмом, внаслідок надмірного розгинання шийного відділу хребта і закиданні голови назад, при прикладанні травмуючої сили нижче центру тяжкості ззаду, в області нижньої кінцівки. Ушкодження у вигляді осколкових переломів нижньої третини обох кісток лівої і правої гомілок, з підворотом стопи праворуч, могли бути спричинені від дії тупого предмету (тупих предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею з великою силою, у віддаленні від місця прикладання травмуючої сили, при ударі за межами гомілково- стопних суглобів (в області гомілки), з підворотом стопи. Зважаючи на морфологічні особливості та рівень розташування ушкоджень, у вигляді саден правої скроневої області голови, закритих переломів правих 3-11 ребер, прямих по морфології (ознаки стиснення на зовнішній кістковій пластинці, переважне його розташування на правій бічній поверхні тіла, зазначені ушкодження могли утворитися при падінні /закиданні/ тіла на транспортний засіб. Виходячи з характеру, локалізації, морфологічних особливостей вогнищевого крововиливу у м`які покриви лівої скроневої області голови, характер і розташування в закритих переломів правих 2-11 ребер по передній пахвовій лінії, прямих по морфології (ознаки стиснення на зовнішній кістковій пластинці, переважне його розташування на лівій бічній поверхні тіла, зазначені ушкодження, найбільш ймовірно, утворилися при падінні на дорожнє покриття з приземленням на ліву передньо-бічну поверхню тіла. При цьому непрямі по морфології переломи 2-11ребер по лівій задній пахвовій лінії, утворилися у віддалені від місця прикладання травмуючої сили, по згинальному механізму, при надмірному згинанні ребер, в результаті деформації грудної клітки. Зважаючи на те, що місце події та транспортний засіб експертом не оглядались, матеріали справи експерту надані не були, більш точно встановити механізм утворення ушкоджень, по наявних у розпорядженні експертизи матеріалах, не уявляється можливим. Описані ушкодження утворилися від дії тупого предмету (тупих предметів), що діє з великою силою, чим могли бути деталі автомобіля, що рухається, і є характерними для автомобільної травми. Дана травма (сукупність ушкоджень) є небезпечною для життя, отже відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Експерт ОСОБА_15 , який складав висновок експерта №129.Е. від 02.02.2019 року судової медичної експертизи трупа ОСОБА_6 , у судовому засіданні висновок наданий ним в період досудового розслідування підтримав, відповідаючи на запитання, надав наступні покази. Експерт ОСОБА_15 відзначив, що смерть потерпілого ОСОБА_6 настала внаслідок травматичного шоку, який виник в результаті отриманні комплексу ушкоджень, вказаних в експертизі, при цьому кожне з отриманих потерпілим тілесних ушкоджень відноситься до категорії тяжких. Точний час смерті встановити не можливо, оскільки від травматичного шоку люди можуть померти відразу, або через годину, або через 1-2 доби. Під час дослідження трупа, у останнього не було виявлено ушкоджень характерних для переїзду останнього колесами транспортного засобу. Також експерт повідомив, що при проведені експертизи йому було надано лише труп ОСОБА_6 , жодних інших матеріалів кримінального провадження йому надано не було, тому відповісти на питання з якими ймовірно частинами автомобілю відбувся контакт потерпілого та утворилися наявні тілесні ушкодження можливо було б за умови надання протоколу огляду транспортного засобу, який приймав участь у ДТП. У разі надання органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження для проведення експертизи, то відповіді на поставлені перед експертом питання були б точніші. Експертиза не виключає можливості врятування життя потерпілого ОСОБА_6 за умови надання вчасної кваліфікованої медичної допомоги. Також експерт повідомив, що одежа в якій труп потерпілого був доставлений для проведення експертизи, була висушена та складена, однак слідчими забрана не була, незважаючи на численні нагадування, та у зв`язку з відсутністю умов для її зберігання та покриття пліснявою була через проміжок часу викинута в сміття.

Згідно висновку експерта №88-А від 07.03.2019 року, рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобілю «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилася в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації що складається на дорозі.

Відповідно до висновку експерта №89-А від 12.03.2019 року наявні на автомобілі «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 пошкодження та сліди, які розташовані на його правій боковій частині утворені від контакту зі слідоутворюючим об`єктом, яким могло бути і тіло людини. Слідів, характерних для контакту з іншими транспортним засобом на автомобілі «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 на момент огляду виявлено не було.

Відповідно до висновку експерта №319-А від 21.05.2019 року, наданого в результаті проведення судової автотехнічної експертизи, для заданого комплексу вихідних даних, зазначених в постанові про надання вихідних жданих, наданій до ухвали про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобілю «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.9 б та 12.1 ПДР. Також експерт зазначив, що у даній дорожній ситуації оцінка дій водія автомобіля «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 відповідно до вимог п.п 12.1 та 12.9 б ПДР, а також перебування чи не перебування цих дій в причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди не потребує спеціальних знань в області автотехніки і дані питання можуть бути вирішені органами слідства або суду самостійно, виходячи з правової оцінки сукупності зібраних з матеріалів кримінального провадження доказів та урахуванням висновків даної експертизи.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_16 , яким було складено висновок експерта №319-А від 21.05.2019 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, вказаний висновок підтримав в повному обсязі, відповідаючи на запитання, надав наступні покази, що згідно висновку експертизи водій автомобілю Jaguar X-Type по наданим йому вихідним даним повинен був діяти у відповідності до п.12.2, 12,1, 12,9Б ПДР, при цьому оцінка дій водія у відповідності до п.12,9Б та 12.1 ПДР не відноситься до компетенції експерта, та повинна вирішуватися судом з огляду на наявні докази в їх сукупності. Щодо технічної можливості уникнення водієм автомобілю Jaguar X-Type ДТП, експерт також відзначив, що з огляду на встановлення пунктів ПДР, якими повинен був керуватися водій дане питання не входить до компетенції експерта. Відзначив, що при проведені експертизи йому не надано було достатніх вихідних даних, у зв`язку з чим ним було заявлене клопотання до слідчого про надання даних щодо загальної видимості проїзної частини дороги з робочого місця водія автомобілю Jaguar X-Type, однак отримав відповідь, що вказані дані не встановлювалися, тому ним було проведено експертизу без розрахунку допустимої швидкості руху за умовами видимості. Також експерт зазначив, що при проведені експертизи ним не використовувалися наявні на схемі ДТП сліди шин, оскільки не було зазначено їх характер (сліди гальмування, юзу та ін.) При цьому вказану в експертизі швидкість автомобілю Jaguar X-Type експерт брав саме з пояснень водія Jaguar X-Type. Також при проведені експертизи було розраховано допустиму швидкість руху за умовами буксування ведучих коліс, з якої встановлено, що швидкість автомобіля не могла призвести до його повної некерованості.

Судом також було досліджено речовий доказ, а саме фрагмент переднього скла з волокнами тканини синього кольору, який було вилучено під час огляду місця ДТП 10.12.2018 року на 339 км+ 913 м з автомобіля «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 , про що також вказано в протоколі огляду місця ДТП від 10.12.2018 року, що підтверджує факт контактування потерпілого ОСОБА_6 з переднім склом автомобіля «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 , про що також було зазначено свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, протиправні, винні дії ОСОБА_4 призвели до вищезазначених наслідків, а саме: загибелі ОСОБА_6 .

Що стосується посилання захисника обвинуваченого на недопустимість доказів, а саме висновку експерта №319-А у зв`язку з покладенням в основу експертизи вихідних даних які були взяті з пояснень ОСОБА_4 під час перебування його в процесуальному статусі свідка, то суд вказує на таке.

Відповідно до ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння : порушення права особи на захист , отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права . Недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи положення ст.ст. 94, 95 КПК України, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, при цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Положеннями ч. 4 ст. 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2020, справа №359/7742/17, докази можуть визнаватися недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що жодної з вищезазначених обставин, передбачених ст. 87 КПК України, не констатовано та не встановлено порушень прав обвинуваченого, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, як зазначив у судовому засіданні при допиті експерт ОСОБА_16 та вбачається зі змісту вказаного висновку експерта, при проведенні експертизи з показань водія ОСОБА_4 було взято у якості вихідних даних лише швидкість з якою рухався ОСОБА_4 до моменту ДТП, однак висунуте обвинувачення останньому не містить посилання на перевищення водієм допустимої швидкості руху, не було предметом судового розгляду та в основу вироку як наслідок не покладено.

Щодо надання оцінки неправомірним діям пішохода ОСОБА_6 , який зі слів захисника обвинуваченого переходив проїжджу частину у невстановленому місці, жодними дослідженими у судовому засіданні доказами не підтверджено, навпаки спростовано показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який відзначив, що на проїжджій частині жодних людей не бачив.

Аналіз норми статті 286 КК України свідчить, що цей злочин належить до злочинів з так званим матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають з ними у причинному зв`язку.

Про необхідність з`ясовувати і зазначати у вироках, чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, зазначено також в роз`ясненні, яке міститься у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Відповідно до висновків Верховного Суду, зазначених у постанові від 10.09.2020 у справі №555/2057/18, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його чиненні.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Законодавець вимагає лише, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених та наведених у вироку, доведена у повному обсязі та поза розумним сумнівом та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , так як обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.3 б та п.12.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, під час судового розгляду не встановлено

Обставини, які згідно з положеннями ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Вивченням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, одружений, має місце постійного проживання, за яким характеризується добре, має на утриманні одну малолітню дитину.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, досудову доповідь, позицію сторін кримінального провадження, те, що шкода завдана кримінальним правопорушенням не відшкодована, інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання у виді позбавлення волі, та про не можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та з урахуванням особи обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.286 КК України.

При вирішенні питання про доцільність позбавлення ОСОБА_4 права керувати транспортними засобами суд виходить з наступного.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, і з огляду на ці обставини визначати доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 допустив порушення положень Правил дорожнього руху, які знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали у виді спричинення смерті потерпілого, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання в межах санкції, встановленої ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, на підставі чого з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави підлягає стягненню витрати на залучення експерта у розмірі 6990,09 грн.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо позиції захисника обвинуваченого про необхідність звернення потерпілих до страхової компанії з заявою про здійснення страхового відшкодування та передчасному зверненню з таким позовом до обвинуваченого, то суд зазначає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено та у судовому засіданні доказів не надано, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , як власника наземного транспортного засобу була застрахована. Разом з тим, суд зазначає, що ухвалою суду від 18.07.2019 року про призначення справи до судового розгляду та прийняття цивільного позову до провадження, сторонам роз`яснювалося право на подачу відзиву з метою викладення своєї позиції та заперечень щодо цивільного позову та надання відповідних доказів, однак сторона захисту не скористалася даним правом, не було заявлено клопотань про залучення до участі у справі співвідповідачів з наданням підтверджуючих для цього доказів (страхового полісу).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Таким чином, в матеріалах справи наявні документально підтвердженні матеріальні витрати цивільного позивача, повзанні з похованням потерпілого ОСОБА_17 , отже позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд вказує на таке.

Окрім позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП на суму 150000,00 грн., цивільним позивачем ОСОБА_8 , яка була донькою загиблого ОСОБА_6 також було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування завданої внаслідок ДТП моральної шкоди, відповідно до якого остання просила стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду у розмірі 80000,00 грн. та цивільним позивачем ОСОБА_9 , який був сином загиблого ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування завданої внаслідок ДТП моральної шкоди, відповідно до якого останній просив стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду у розмірі 80000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена, та в судовому засіданні встановлено, характер, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 23 ЦК передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізувати, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру стягнення з обвинуваченого на користь цивільних позивачів морального відшкодування, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які призвели до смерті батька та чоловіка для цивільних позивачів, останнім заподіяно моральну шкоду, а наслідки для них є психотравмуючими та обумовили порушення психоемоційної та соціальної сфер існування. Суд врахував, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого цивільні позивачі перенесли душевні страждання, пережили емоційний стрес, у них виникла необхідність адаптуватися до нових умов існування та життєдіяльності без близької людини, смерть ОСОБА_6 обумовила необхідність цивільним позивачам залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на подолання наслідків смерті близької людини.

Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань цивільних позивачів, настання невідворотних наслідків у виді смерті людини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 150000,00 гривень на користь ОСОБА_7 , 80000,00 грн. на користь ОСОБА_8 та 80000,00 грн. на користь ОСОБА_9 , що відповідає вимогам розумності та справедливості за обставинами даного кримінального провадження.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Оскільки під час судового розгляду, до обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались, ризики передбачені ст.177 КПК України встановлені не були, то клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу є безпідставним, а тому суд вважає що початок строку відбування покарання обвинуваченому необхідно обраховувати після вступу вироку в законну силу, з моменту фактичного його затримання.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 29360,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят гривень 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.(сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.)

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої внаслідок ДТП моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 80000,00 грн.(вісімдесят тисяч гривень 00 коп.)

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої внаслідок ДТП моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 80000,00 грн.(вісімдесят тисяч гривень 00 коп.)

Після набрання вироком законної сили арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 року (справа №520/20023/18) зняти.

Речові докази: автомобіль «Jaguar X-Type», д/н НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 6990,09 грн. (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 09 копійок)

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого не застосовувати.

Початок строку відбування покарання обраховувати після вступу вироку в законну силу, з моменту фактичного затримання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 03.06.2019 року по 10.06.2019 року з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому та прокурору, надіслати копію вироку потерпілим.

Суддя ОСОБА_1