справа № 441/1380/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комарно Городоцького району Львівської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого у ФОП ОСОБА_8 офіціантом кафе «Пельмені», судимого Городоцьким районним судом Львівської області від 10.04.2020 р. за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Комарно Городоцького району Львівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою , не працюючого , судимого Городоцьким районним судом Львівської області від 13.03.2018 р. за ч.2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 07 липня 2016 року приблизно о 22.00 год., перебуваючи біля магазину «Зорепад» на площі І. Франка, 10 в м. Комарно Городоцького району Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , застосувавши фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_9 , що виразилось в утриманні його ОСОБА_7 за руки і тулуб, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрали грошові кошти в сумі 460 грн., які знаходились у кишені куртки ОСОБА_9 та упаковку макаронів «Віліс» вартістю 55 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 515 грн.

Крім того, ОСОБА_6 08 липня 2016 року приблизно о 00.30 год., перебуваючи на території міського парку «Пам`ятник садово-парковою мистецтва м. Комарно», що розташований між вул. Самбірська та АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, групою осіб з ОСОБА_7 та невстановленими слідством особами, умисно нанесли потерпілому ОСОБА_9 численні удари ногами у взутті і та руками по тулубу, заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді множинних двобічних переломів ребер з крововиливами в грудній порожнини, поперечного перелому грудини, синців на грудній клітці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності в момент заподіяння, та які спричинили смерть потерпілого.

Суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочини, передбачені ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вони вчинили умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб та відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

18.02.2022 року у відповідності до вимог ст. 472 КПК України між прокурором Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , з одної сторони та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в присутності їх захисників, - з іншої сторони, за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_10 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Залізничного районного суду м. Львова укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачені дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувачені у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, які обвинувачені повинні понести, а саме:

ОСОБА_6 повинен понести покарання за вчинені кримінальні правопорушення, зокрема, за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_11 покарання у виді 5 років позбавлення волі;

ОСОБА_12 повинен понести покарання за вчинені кримінальні правопорушення, зокрема, за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років 4 місяці 6 днів позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 покарання у виді 5 років 4 місяці 6 днів позбавлення. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Городоцького районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 186 КК України, більш суворим за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_12 покарання у виді 5 років 4 місяці 6 днів позбавлення волі.

Крім цього, відповідно до угоди при визначенні покарання сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого, особи обвинувачених та обставини, які пом`якшують їх покарання, умови їх життя та виховання, вплив дорослих та інші особливості неповнолітніх. Так, інкриміновані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186 КК України та ч.2 ст.121 КК України, в силу вимог ст. 12 КК України є тяжкими злочинами. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 121 КК України, не встановлено. Водночас, встановлено обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, а саме: вчинення злочину неповнолітнім та щире каяття. Крім цього, сторони також враховують те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, виховувались у неблагополучних сім`ях, до вчинення даних злочинів до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувались, а ОСОБА_6 після вчинення даних злочинів влаштувався на роботу. Сторони також враховують досудові доповіді відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно яких ризик вчинення ними повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середнім; орган пробації вважає, що їх виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд виходить з наступного

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачені беззастережно визнали себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин, цивільний позов визнали у повному обсязі.

Захисники не заперечували проти затвердження угоди та задоволення позову.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 121 та ч.2 ст. 186 КК України, які згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий.

Угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була укладена за письмової згоди потерпілої ОСОБА_10 прокурору на укладання ними угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Укладена угода повністю відповідає вимогам ст.469 ч.2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом. Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий, яким надана письмова згода прокурору на укладання угоди, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.

Крім цього, при призначені покарання ОСОБА_6 , суд враховує, що обвинувачений відбуває реальне покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 10.04.2020 року, і тому у даному кримінальному проваджені до нього не застосовувався ніякий запобіжний захід /Т-8 а.с.60,61/.

З вищевказаного вироку вбачається, що ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити узгоджену міру покарання: за ознаками ч.1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки; за ознаками ч. 1 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 71 КК України, до обраного за цим вироком покарання, приєднано ОСОБА_6 частково не відбуте покарання за попереднім вироком суду (вирок Залізничного районного суду м. Львова 12.11.2018 року у даній справі № 441/1380/16-к), остаточно призначивши йому покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк сім років і шість місяців. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його фактичного затримання - 13.03.2020 року.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова 12.11.2018 року у даній справі № 441/1380/16-к, яким ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, а ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, був скасований ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.06.2021 року, а справу було скеровано на новий розгляд.

Таким чином, суд, беручи до уваги, що ОСОБА_13 відбуває реальне покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 10.04.2020 року, вважає за необхідне застосовати положення ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Городоцького районного суду Львівської області в частині вказаного вироку за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України КК України у виді 3 років позбавлення волі, більш суворим за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Будь-який інший висновок погіршувався би положення обвинуваченого, що є неприпустиме в силу вимог КПК України.

Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності із 21.06.2017, редакція ч.5 ст. 72 КК України була змінена в частині співвідношення попереднього ув`язнення та покарання у виді позбавлення волі у випадку зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання, яке стало зараховуватись день за день.

Наведене вказує на те, що Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII було погіршено становище обвинувачених (засуджених), щодо яких застосовувалось попереднє ув`язнення і яким призначене покарання у виді позбавлення волі, оскільки їм до строку відбутого покарання став зараховуватись менший проміжок часу, ніж під час дії Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII.

Оскільки як Закон України від 18.05.2017 № 2046-VIII, так і ч.5 ст. 72 КК України є законом про кримінальну відповідальність і ними погіршується становище обвинуваченого (засудженого), то вони не поширюються на осіб, які вчинили злочин до 21.06.2017 року. Наведене вказує на те, що особам, які вчинили злочин до 21.06.2017 року увесь строк попереднього ув`язнення зараховується до строку призначеного покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16 лютого 2021 року (постановлення Верховним Судом постанови від 16.02.2021 року, якою ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у даному провадженні) по 20 липня 2021 року включно (постановлення Залізничним районним судом м. Львова ухвали про залишення ОСОБА_6 в УВП № 19 УДПтС у Львівській області).

Крім цього, судом до ОСОБА_7 у даному проваджені було застосовано запобіжний захід.

Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 20 лютого 2018 року (постановлення Залізничним районним судом м. Львова ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів) по 19 квітня 2018 року та з 16 лютого 2021 року (постановлення Верховним Судом постанови від 16.02.2021 року, якою ОСОБА_14 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у даному провадженні) по 18 лютого 2022 року включно ( ухвалення судом даного вироку).

Цивільний позов задовольнити.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати, оскільки він продовжує відбувати покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області в частині призначеного йому покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 скасувати. Звільнити його з-під варти в залі судового засідання, як такого, що відбув призначене покарання.

Керуючись ст.ст. 100, 118, 124, 177, 178, 183, 368, 373, 374, 376, 392-395, 484, 485 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 18 лютого 2022 року між прокурором Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання винуватості.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186 КК України, ч. 2 ст.121 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч. 2 ст.121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначеного вироком Городоцького раонного суду Львівської області від 10 квітня 2020 року, більш суворим, призначеним цим вироком, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 - 5 (п`ять років) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту ухвалення цього вироку, тобто з 18 лютого 2022 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання те покарання, що відбуте за попереднім вироком за період з 13 березня 2020 року по 17 лютого 2022 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16 лютого 2021 року по 20 липня 2021 року включно.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання

за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч.2 ст.121 КК України, із застосування ст. 69 КК України, у виді 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці 6 (шість) днів позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці 6 (шість) днів позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Городоцького районного суду Львівської області від 13 березня 2018 року більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці 6 (шість) днів позбавлення волі.

Зарахувати до покарання за цим вироком, повністю відбуті ОСОБА_7 покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 13 березня 2018 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 20 лютого 2018 року по 19 квітня 2018 року та з 16 лютого 2021 року по 18 лютого 2022 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі судового засідання, як такого, що відбув призначене покарання.

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11412 гривень 00 коп. моральної шкоди 100000 гривень 00 коп.

Речові докази- 2 скляні пляшки, поліетиленову пляшку, пакет з написом «Макаронні вироби» ТМ Вілліс вагою 5 кг та пачку сірників знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захисникам та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:

Оригінал вироку.