Провадження № 1-кс/752/6217/21
У Х В А Л А

10 вересня 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_4 ,
- про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000005 від 21.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч.3 ст.305 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_4 , - про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000005 від 21.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч.3 ст.305 КК України.
Від слідчого до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність.
У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення клопотання, з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Із матеріалів клопотання вбачається , що у провадженні слідчого управління ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі перебуває кримінальне провадження № 0000005 від 21.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 305 КК України.

Заступником Генерального прокурора 23.01.2020 визначено підслідність у зазначеному кримінальному провадженні за слідчим управлінням ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, процесуальне керівництво доручено прокуратурі Автономної Республіки Крим.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб з числа громадян Турецької Республіки, в яку входили та ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Турецької Республіки, документований паспортом громадянина Турецької Республіки серії НОМЕР_1 та ОСОБА_5 /, ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Турецької Республіки, документований паспортом громадянина Турецької Республіки серії НОМЕР_2 та ряд інших, на даний час невстановлених досудовим розслідуванням осіб, що причетні до організації переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів, а саме «героїну», в особливо великих розмірах, з метою подальшого його збуту в країнах Європейського союзу.

Діючи спільно, умисно з метою контрабанди наркотичних засобів через митний кордон України, Сердар Надір /Serdar Nadir/, Сердар Хусну /Serdar Husnu/ та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, переправляли з Ісламської республіки ОСОБА_6 до України морськими судами та вантажним автотранспортом, транзитом через країну Грузія, з подальшою доставкою в морські порти України (тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та Одеської області) особливо небезпечний наркотичний засіб - героїн.

22.07.2021 о 18:35 год. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у якого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено в кишені його брюк телефон марки Айфон 6 imei: НОМЕР_3 , 300 доларів США, 1322 гривні. Візитниця чорного кольору, в якій знаходяться банківські картки в кількості 3 штук та візитка. В дорожній сумці чорного кольору було виявлено три брикети червоного кольору з речовиною сірого кольору .

З урахуванням того, що вказані речі зберегли на собі сліди вчинення злочину, на підставі ст. 98 КПК України визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0000005 від 21.01.2020.

Таким чином, оскільки зазначені предмети являються тимчасово вилученим майном, тому відповідно до положень КПК України орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти на нього арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а решт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою та підставою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, та є речовими доказами, а також можливої конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи правові підстави для накладення арешту майна, можливість використання даного майна як доказу в кримінальному провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому вбачає наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98,100, 131, 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
постановив :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на речі, які було вилучено під час обшуку затриманого Сердара Надіра за адресою: АДРЕСА_2 ,а саме:

-телефон марки Айфон 6 imei: НОМЕР_3 , 300 доларів США, 1322 гривні, візитниця чорного кольору, в якій знаходяться банківські картки в кількості 3 штук та візитка. Дорожню сумку чорного кольору, в якій виявлено три брикети червоного кольору з речовиною сірого кольору.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1