Справа № 152/1267/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шаргород кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 13 жовтня 2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого мешканця АДРЕСА_1 , невійськовозобов`язаного, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, розлученого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною першою статті 164 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
1. Обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2015 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 9 грудня 2015 року і до досягнення сином повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року, у період з 1 лютого 2020 року по 1 жовтня 2021 року аліменти не сплачував, чим порушив право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене статтею 51 Конституції України. Не маючи обмежень та протипоказань за станом здоров`я до фізичної праці, ОСОБА_3 на роботу не влаштовувався, на обліку як безробітний та в пошуках роботи у Шаргородській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебуває та не перебував, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суми заробітку і джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконував, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період у розмірі 23487,50 грн, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів. За період з 9 грудня 2015 року по 1 жовтня 2021 року ОСОБА_3 допустив збільшення загальної заборгованості по сплаті аліментів до загальної суми 48172,67 грн.

ІІ. Позиція обвинуваченого.
2. Обвинувачений ОСОБА_3 , винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вищенаведених обставинах. Суду показав, що в нього дійсно є дитина від шлюбу із ОСОБА_5 .. Йому було відомо, що він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, в нього була можливість сплачувати кошти на утримання сина, однак він цього не робив. Наразі ОСОБА_3 не працює. Пообіцяв погасити наявну заборгованість до кінця року та сплачувати кошти на утримання дитини вчасно. Щиро розкаюється у вчиненому.
ІІІ. Позиція законного представника малолітнього потерпілого.
3. Законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що за весь період з часу ухвалення судового рішення обвинувачений лише два рази сплатив кошти на утримання сина: три роки тому в сумі 7000 грн та 3 грудня 2021 року в сумі 7000 грн. Підтримує думку прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.
ІV. Оцінка Суду.
4. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
5. Враховуючи показання обвинуваченого, законного представника потерпілого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання ддитини (аліментів).
6. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.
V. Призначення покарання.
7. Суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України щире каяття.
7.1. При цьому, Суд вважає, що щире каяття проявляється в критичній оцінці обвинуваченим свого діяння шляхом визнання вини, намаганням погасити заборгованість по аліментах.
8. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України не встановлено.
9. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги:
9.1. класифікацію кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 КК України відноситься до кримінального проступку;
9.2. враховує наслідки та обставини вчиненого проступку: форму вини - прямий умисел; бездіяльність обвинуваченого, яка спрямована на невиконання рішення суду про стягнення з нього визначеної суми аліментів на утримання дитини; злісний характер ухилення від сплати аліментів, про що свідчить тривалість ухилення; продовження ухилення після звернення законного представника потерпілого до поліції;
9.3. особу винного, а саме: його вік 36 років; матеріальний стан офіційно не працює, має тимчасові неофіційні заробітки; сімейний стан неодружений, немає на утриманні інших малолітніх дітей; стан здоров`я нормальний, відсутні протипоказання для працевлаштування; позитивно характеризується за місцем проживання; раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;

9.4. наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.
10. За таких обставин, Суд доходить висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.
11. Окрім наведених вище мотивів в даному конкретному випадку Суд враховує індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, те що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).
12. В правовідносинах, що розглядаються, Суд враховує і позицію сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні.
VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
13. Цивільний позов по справі не заявлявся.
14. Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
15. Процесуальні витрати по справі відсутні.
16. Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , Суд не вбачає.
З цих підстав,
керуючись статтями 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В :
1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.
2. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляції до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнане судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА