Справа № 752/136/22
Провадження № 1-кс/752/288/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 05.01.2022, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000028, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 259 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000028, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 259 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 05.01.2021 приблизно о 16 годині 16 хвилин, перебував за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . В цей момент, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху квартири, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, достеменно знаючи, що інформація, яку він поширює є хибною, діючи умисно, з використанням свого мобільного телефону марки «Samsung» із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_1 , о 16 годині 16 хвилин повідомив оператору телефонної лінії «102» Національної поліції, про підготовку вибуху квартири.

При цьому, ОСОБА_4 точно і достовірно знав, що поширена ним інформація є неправдивою.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у завідомо неправдивому повідомлені про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та знищенню майна, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

06.01.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

На обґрунтування необхідності застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування.

На підставі зазначеного слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Пояснив, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованою та доведеною належними доказами. Ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, є доведеними. Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не здатне забезпечити ризики про які вказано у клопотанні.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечив, просив відмовити у задоволенні клопотання. Пояснив, що ризики про які вказано слідчим у клопотанні є необґрунтованими та відсутні повністю.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що слідчими СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000028, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 259 КК України.

06.01.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину який відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії тяжкого, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до шести років.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити зазначений вище злочин.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_4 вчинив зазначене кримінальне правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у слідчого судді матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені пунктами 1,3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у кримінальному правопорушенні.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим з таких підстав. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, яких відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до шести років. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Прокурором також обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит. Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на даний час існує загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення або відмови від надання показань для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Разом з тим, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення про існування ризику того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки, окрім формального посилання у змісті клопотання на наявність цього ризику, будь-яких доводів в обґрунтування можливості ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, в ході розгляду клопотання прокурором наведено не було. У зв`язку з цим слідчий суддя вважає недоведеним наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, сімейний стан (не одружений), відсутність офіційного працевлаштування, соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та доведених стороною обвинувачення двох ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою прокурор на основі наданих доказів не довів обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, які доведені прокурором у судовому засіданні. У зв`язку із цим у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід відмовити.

Оскільки при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставину, передбачену пунктом 3 ч. 1 цієї статті, то слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, враховуючи встановлені обставини, наведені вище, щодо вчинення кримінального правопорушення та особи підозрюваного, дійшов висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покладання на підозрюваного ОСОБА_4 таких обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним прокурором ризикам (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, є необхідним та достатнім застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час з 22.00 год. до 07.00 год. наступного дня.

При визначенні строку, на який на підозрюваного покладаються зазначені вище обов`язки, з передбаченого ч. 5 ст. 195 КПК України переліку, слідчий суддя враховує, що обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців, а також те, що досудове розслідування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, зазначені вище обов`язки слід покласти на підозрюваного до 06.03.2022 включно.

Керуючись ст. 132, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 діб, тобто до 06.03.2022 року включно, заборонивши підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час з 22.00 години до 07.00 години наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратури м.Києва.

Строк дії ухвали до 06.03.2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 17.01.2022 року о 17.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1