Дата документу 04.10.2021
Справа № 334/6552/16-к
Провадження № 1-кп/334/23/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 26.08.2016 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 389, ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту 10 серпня 2016 року приблизно о 11 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел спрямований на заволодіння ювелірними виробами шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою з особою, яку оголошено у розшук, технічно розподіливши ролі між собою для досягнення спільної злочинної мети, прибули на дитячий майданчик, який розташований біля будинку АДРЕСА_2 , де перебували малолітні особи. Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , під приводом зробити зачіску, зняла з малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , золоту сережку, 585 проби, вагою 0,54 грам, вартістю 302,40 гривень, яка належить потерпілій ОСОБА_7 .

В свою чергу особа, яку оголошено у розшук, виконуючи відведену їй роль, яка в полягала в тому, щоб відволікати малолітню ОСОБА_6 , продовжувала спілкування з останньою та, впевнившись в тому, що ОСОБА_5 виконала усі необхідні дії, які дають реальну можливість розпорядитися майном, спільно покинули вказане місце.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 сг.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Також, 11 серпня 2016 року приблизно о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел спрямований на заволодіння ювелірними виробами шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, прибула на дитячий майданчик, який розташований біля будинку АДРЕСА_3 , де перебували малолітні особи. Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , під приводом зробити зачіску, зняла з малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , золоту сережку, 583 проби, вагою 1,08 грам, вартістю 661,90 гривень, яка належить потерпілій ОСОБА_9 .

Виконавши усі необхідні дії для досягнення злочинної мети, маючи реальну можливість розпорядитися майном, ОСОБА_5 покинули вказане місце, а в подальшому збула викрадене майно та витратила отриманні кошти на власні потреби.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 сг.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Так, 14 серпня 2016 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел спрямований на заволодіння ювелірними виробами шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою з особою, яка оголошена у розшук, технічно розподіливши ролі між собою для досягнення спільної злочинної мети, прибули на дитячий майданчик, який розташований біля будинку АДРЕСА_4 , де перебували малолітні особи. Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , під приводом дезінфікування золотих виробів, зняла з малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пару золотих сережок, 585 проби, вагою 2,5 грам, вартістю 1 400 гривень, які належить потерпілій ОСОБА_11 . В цей час особа, яку оголошено у розшук, виконуючи відведену їй роль, шляхом обману, під приводом дезінфікування золотих виробів, зняла з малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , золоту сережку, 585 проби, вагою 0,78 грам, вартістю 436,80 гривень, які належить потерпілій ОСОБА_13 .

Виконавши усі необхідні дії для досягнення злочинної мети, маючи реальну можливість розпорядитися майном, ОСОБА_5 та особа, яку оголошено у розшук, покинули вказане місце, а в подальшому збули за грошові кошти у сумі 1200 гривень, а виручені кошти, від реалізації золотих виробів поділили у рівних долях за витратили на власні потреби.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 сг.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб

15 серпня 2016 року приблизно о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_5 ,, маючи умисел спрямований на заволодіння ювелірними виробами шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою з особою, яку оголошено у розшук, технічно розподіливши ролі між собою для досягнення спільної злочинної мети, прибули на дитячий майданчик, який розташований біля будинку АДРЕСА_5 , де перебували малолітні особи.

Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , під приводом дезінфікування золотих виробів, зняла з малолітньої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , золоту сережку, 585 проби, вагою 0,58 грам, вартістю 357,92 гривень, яка належить потерпілій ОСОБА_15 .

В свою чергу ОСОБА_16 виконуючи відведену їй роль, яка в полягала у тому, щоб відволікати малолітню ОСОБА_14 , продовжувала спілкування з останньою та впевнившись в тому, що ОСОБА_5 виконала усі необхідні дії, які дають реальну можливість розпорядитися майном спільно покинули вказане місце.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 сг.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2016 ОСОБА_5 засуджена за ч.1 ст.185 України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

19.10.2016 ОСОБА_5 ознайомлена з порядком та умовами відбуття покарання, а також попереджена, що у разі ухилення від відбування покарання, на підставі ч.2 ст.398 КК України вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності. 21.10.2016 ОСОБА_5 отримала направлення до КП «Титан» де вона мала відбувати покарання у виді громадських робіт.

Згідно з наказом №109-гр від 24.10.2016 «Про відбування громадських робіт» ОСОБА_5 мала відпрацьовувати в КП «Титан» шляхом прибирання парку «Перемога» тривалістю не більше як чотири години в день безоплатно, при цьому, згідно вищевказаного наказу ОСОБА_5 мала приступити до роботи з 25.10.2016.

Однак ОСОБА_5 будучи особою, засудженою вироком Ленінського районного суду Запорізької області від 26.08.2016 року до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, діючи умисно, маючи умисел направлений на ухилення від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, в порушення затвердженого графіку відбування у період з 25.10.2016 до 24.01.2017 до відбування покарання в КП «Титан» м. Запоріжжя ухилилась, а саме: протягом грудня 2016 року без поважних причин не вийшла на громадські роботи 7 разів, відпрацювавши 38 годин з 66 годин, відведених їй для відпрацювання.

Протягом січня 2016 року ОСОБА_5 без поважних причин не вийшла на громадські роботи 3 рази, за що має три письмові попередження, тим самим ухилилась від відбування покарання, яке їй було призначено вироком Ленінського районного суду від 26.08.2016.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, засудженою особою.

У судовому засіданні стороною захисту заявлене суду клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Наслідки закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченим роз`яснені.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо можливості задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченій правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та право заперечувати проти закриття справи з цих підстав, при цьому, остання просила звільнити її від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відносно неї з вказаних підстав, вислухавши думку прокурора, захисника, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до вимог ст. 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності.

Крім того, особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності також за наявності поряд з цим процесуально-правових підстав, таких як притягнення особи до кримінальної відповідальності, що починається як стадія кримінального провадження з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та за наявності згоди підозрюваного на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченої мали місце 24.01.2017 року за епізодом за ст. 389 ч.2 КК України; та 15.08.2016 року за епізодом ст. 190 ч.2 КК України.

Вказані обставини свідчать про те, що з дня вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 , за ст. 190 ч.2 КК України минуло понад п`ять років, та за ст. 389 ч.2 КК України, який є кримінальним проступком, минуло понад три роки, крім того, по справі відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки з дня вчинення злочину минуло понад п`ять років, що є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 369 - 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

На підставі ст. 49 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 389 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Повний текст ухвали оголошений 04 жовтня 2021 року о 10.00 год.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Головуючий суддя ОСОБА_1