КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року,відносно

ОСОБА_6 (ОСОБА_7 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Італія, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_5 ,
ОСОБА_9 ,

особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 та застосовано до громадянина Республіки Італія ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком до 02 жовтня 2021 року включно, до здійснення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Італія.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, враховуючи характер пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , а також те, що останній оголошений у розшук у зв`язку з ухиленням від відбування строку покарання у виді ув`язнення строком на 11 років 6 місяців, статусу біженця чи особи, що потребує додаткового захисту, не отримував, строки давності не закінчилися, прийшов до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для застосування міри запобіжного заходу не пов`язаної з позбавленням волі на час вирішення питання щодо екстрадиції.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо громадянина Італійської Республіки ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (екстрадиційним арештом) - домашній арешт за останнім постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло у нічний час з 23-00 до 7-00, з визначенням додаткових обов`язків.

Сторона захисту вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та вказує, що громадянина Італійської Республіки Коммендаторе Ф оголошено у міжнародний розшук 20 лютого 2021 року Генеральною прокуратурою Республіки Італія.

ОСОБА_6 затриманий співробітниками ГУ НП в Київській області 29 червня 2021 року та відносно нього Київо-Святошинським судом Київської області 01 липня 2021 року застосовано запобіжний захід - тимчасовий арешт, термін якого сплив 07 серпня 2021 року.
Разом з тим, на думку захисту, Київською обласною прокуратурою не в повному обсязі виконані вимоги ч. 2 ст. 584 КПК України, а саме, до клопотання не додані матеріали екстрадиційної перевірки. Наразі наявні лише декілька запитів, що стосуються наявності громадянства України, статусу біженця, а також стану здоров`я.
Також, як вказує захисник, злочин, що інкримінований ОСОБА_6 , скоєно у з період 23 лютого 2009 року по 05 лютого 2010 року. Таким чином, з моменту здійснення протиправної діяльності минуло більше 10 років, а злочини, які йому інкримінуються, не пов`язані з нанесенням шкоди життю та здоров`ю інших осіб.
ОСОБА_6 після скоєння протиправних дій більшість часу мешкав на території Італії та у вказаний період щодо нього не обирались запобіжні заходи та він не затримувався на території Італії.
Сторона захисту посилається також на те, що 11 березня 2019 року апеляційним судом міста Мілана винесено вирок про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності. Разом з тим, органами юстиції Італії вказаний вирок не виконувався тривалий час. 21 січня 2020 року ОСОБА_6 в черговий раз прибув до України (з наміром в подальшому повернутись до Італії), а рішення про арешт вказаної особи прийнято 27 січня 2020 року про що безпосередньо його та адвоката в Італії повідомлено не було.
Крім того, як вказує апелянт, у січні 2020 року італійські державні структури надали ОСОБА_6 документи щодо оформлення постійного місця проживання на території України. Йому було дозволено здійснити перетин державного кордону Італії за власними документами.
Таким чином, державні та правоохоронні органи Італії були завчасно повідомлені вказаною особою про фактичний намір відвідати в черговий раз Україну з метою можливого подальшого постійного проживання.
У матеріалах, наданих італійською стороною та у відповідних матеріалах клопотання прокуратури немає жодного документу, який би підтверджував, що ордер з наказом на арешт та Європейський ордер на арешт із наказом про виконання рішення було направлено відповідному адресату та/або отримано ОСОБА_6 або його представником.
Окрім того, як вказує сторона захисту, період перебування ОСОБА_6 на території України збігся із карантинними обмеженнями через епідемію захворювання на СОVID-19, які в Італії були найбільш жорсткими в Європі, а тому повернутися в Італію впродовж значного часу він не мав можливості.
Апелянт посилається на те, що ОСОБА_6 не мав наміру переховуватись в Україні, а лише змінив країну свого мешкання у зв`язку з чим не тільки подав відповідні документи до державних органів Італії, а і пройшов реєстрацію за відповідним місцем мешкання у відповідності до чинного законодавства України, з метою подальшого легального знаходження на території даної держави.
Також ОСОБА_6 одружений більш ніж три роки з громадянкою України.
Звертає увагу суду, що ОСОБА_6 на даний час досяг 59 річного віку та відчуває погіршення стану здоров`я та морального самопочуття в умовах перебування в слідчому ізоляторі. Окрім того, ОСОБА_6 не володіє українською мовою для надання об`єктивної інформації щодо стану свого здоров`я та наявності хронічних захворювань лікарям, що надають медичну допомогу в умовах слідчого ізолятору.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 29 червня 2021 року в м. Вишневе Київської області працівниками Бучанського РУП ГУНП в Київській області затримано громадянина Італійської Республіки ОСОБА_6 , який перебуває у міжнародному розшуку із характером завдання - затримання та арешт, з метою арешту та подальшої екстрадиції до Італійської Республіки для виконання вироків судів та відбуття покарання за вчинення злочинів, передбачених 110-61 п.7 648, 61 п.2-81 476 у зв`язку ст. 482 , 61 п. 2-110 47 48 479, 61 п. 7 640, 110-61 п.7 648, 61 п.2-81-110 490 у зв`язку з ст. 476 482, 61 п.2-81-110-476 у зв`язку з ст. 482, 61 п. 2-110-47-48-479 Кримінального кодексу Італії.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2021 року відносно громадянина Італійської Республіки ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, до 17 год. 40 хв. 07 серпня 2021 року.
Міністерством юстиції України отримано запит Міністерства юстиції Італійської Республіки про видачу ОСОБА_6 для відбування строку покарання у виді ув`язнення строком на 11 років 6 місяців на підставі наказу № 108/2020, виданого 27 січня 2020 року Генеральним прокурором Республіки в Апеляційному суді Мілану.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Італійської Республіки ОСОБА_6 юстиції України відповідно до ст. 587 КПК України 28 липня 2021 року доручено Київській обласній прокуратурі.

Київською обласною прокуратурою скеровано запити до органів Державної міграційної служби України, органів внутрішніх справ України та Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області.
Так, згідно наданих іноземною стороною матеріалів, громадянин Італійської Республіки ОСОБА_6 діючи умисно групою осіб, шахрайським шляхом присвоював кошти, отримані від страхових компаній за нібито викрадення автомобілів. Після чого вказані автомобілі переправляв через кордон за підробленими документами, де у подальшому їх реалізовував.
27 січня 2020 року Генеральним прокурором Республіки в Апеляційному суді Мілану за № 108/2020 видано наказ щодо арешту ОСОБА_6 для відбуття покарання у виді позбавлення волі 11 років 6 місяців за вчинення злочинів, передбачених 110-61 п.7 648, 61 п.2-81 476 у зв`язку ст. 482 , 61 п. 2-110 47 48 479, 61 п. 7 640, 110-61 п.7 648, 61 п.2-81-110 490 у зв`язку з ст. 476 482, 61 п.2-81-110-476 у зв`язку з ст. 482, 61 п. 2-110-47-48-479 Кримінального кодексу Італії.

ОСОБА_6 розшукується за вчинення злочинів, що у порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність ст. 190 (шахрайство), ст. 358 (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів) та ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортними засобами), строк покарання за які передбачає більше 1 року позбавлення волі та є екстрадиційними злочинами.
Строк давності притягнення громадянина Республіки Італія ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.
30 липня 2021 року заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до громадянина Республіки Італія ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту), до здійснення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Італія.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року клопотання прокурора було задоволенота застосовано до громадянина Республіки Італія ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком до 02 жовтня 2021 року включно, до здійснення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Італія.
Так правовідносини між Україною та Італійською Республікою врегульовані Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.
Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яку Україна ратифікувала 16.01.1998 року договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» видача правопорушників здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.

Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Крім того, відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
З ухвали суду першої інстанції, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування відносно громадянина Республік ОСОБА_6 ндаторе Ф.екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про визнання наявності підстав для застосування щодо екстрадиційного арешту, до здійснення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Італія.
При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до громадянина Республі ОСОБА_6 ндаторе Ф. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до здійснення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Італія, виходячи з тих обставин, що характер пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що ОСОБА_6 ндаторе Ф., а також те, що останній оголошений у розшук, у зв`язку з ухиленням від відбування строку покарання у виді ув`язнення строком на 11 років 6 місяців, статус біженця та статус особи, що потребує додаткового захисту не отримував, строки давності не закінчилися, та прокурором наведено у відповідності до ст. 584 КПК України підстави для застосування до громадянина Республік ОСОБА_6 ндаторе Ф. екстрадиційного арешту. При цьому встановлено, що застосування до нього екстрадиційного арешту до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Італія є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись, з метою уникнення його передачі.

Крім того, колегія суддів, погоджується з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, згідно яких слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування чи продовження щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави відносно чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Приймаючи рішення про застосування до громадянина Республі ОСОБА_6 ндаторе Ф. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до здійснення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Італія,слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останнього ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання затриманим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім цього, слідчим суддею враховано тяжкість покарання, що загрожує , відомості про ухилення його від правосуддя у запитуючій стороні, а також відомості про його особу, в їх сукупності.

Також колегія суддів враховує надані прокурором під час апеляційного розгляду документи, згідно яких завершено екстрадиційну перевірку щодо , та за її результатами складено висновок. Згідно наказу Міністерства Юстиції України №3178/5 від 08 вересня 2021 року, вбачається, що прийнято рішення видати громадянина Італійської Республіки ОСОБА_6 /span>. з України до Італійської Республіки для виконання невідбутої частини покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироками Апеляційного суду м. Мілана від 13.04.2007, 02.09.2016 та 11.03.2019 на підставі наказу Генеральної Прокуратури при Апеляційному суді м. Мілана від 27.01.2020 про виконання сукупного покарання.

З урахуванням зазначеного, викладені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються наведеним вище.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо неможливе застосування екстрадиційного арешту, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними у них доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання заступника керівника Київської обласної пр ОСОБА_11 ленка О.В. та застосовано до громадянина Республік ОСОБА_6 Ф ОСОБА_7 Fr ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком до 02 жовтня 2021 року включно, до здійснення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Італія залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 бової О.О., в інтересах залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________

Справа № 11-сс/824/4943/2021

Єдиний унікальний номер 761/27348/21
Категорія: ст. 583 КПК України
Слідчий суддя у суді першої ін ОСОБА_12 олуб О.А.
Доповідач в суді апеляційної інс ОСОБА_1 щенко М.А.