Справа № 357/3597/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000133 від 20.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської області, з професійно технічною освітою, не одруженого, працюючого перезарядником на ТОВ «Росава Таєрс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , раніше судимого: 26.06.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. 23.04.2018 на підставі ст. 81 КК України звільнений з від відбування покарання з іспитовим строком на 8 місяців 18 днів з Старобабанівської ВК Черкаської області ; 09.04.2021 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 2 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік; 16.09.2021 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 3 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він 20.02.2021 року близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_4 під час проїзду у маршрутному автобусі № 22, який здійснює пасажирські перевезення зі станції Роток до мікрорайону Гайок в м. Біла Церква, Київська область, помітив у неповнолітньої ОСОБА_6 мобільний телефон марки «HUAWEI GR5 2017», золотистого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який вона поклала до правої кишені своєї куртки. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 підійшов до неповнолітньої ОСОБА_6 , штовхнув її плечем в спину для того щоб відволікти її увагу та в цей час діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна непомітно для останньої витягнув з правої кишені куртки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «HUAWEI GR5 2017» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 2200 гривень, але дії ОСОБА_4 були помічені ОСОБА_6 , яка виявила відсутність телефону в кишені та почала йому говорити, щоб він віддав їй мобільний телефон. ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його дії помічені ОСОБА_6 від злочинного умислу не відмовився та намагався залишити місце скоєння кримінального правопорушення. Однак, кримінальне правопорушення ОСОБА_4 не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як при виході з автобусу його було зупинено пасажиром автобусу.

Своїми діями, які виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, вчинений повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні сторони провадження просили угоду про визнання винуватості, укладену між ними 12 жовтня 2021 року, затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 12 жовтня 2021 року, укладеної між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 якій на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та за письмовою згодою наданою потерпілою ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, пояснив про причини скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 16.09.2021 більш суворим та остаточне покарання визначити у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України та п. 2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просить затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_4 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушень, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, погоджену сторонами угоди.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачені ст. 66 КК України: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України не встановлено.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_4 передбачені за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_4 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнього наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речовий доказ мобільний телефон марки «HUAWEI GR5 2017» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 2200 гривень залишити за приналежністю у потерпілої ОСОБА_6 .

Цивільний позов та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався за відсутності підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 12 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000133 від 20.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 16.09.2021 більш суворим та остаточно до відбуття ОСОБА_4 визначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України та п. 2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ мобільний телефон марки «HUAWEI GR5 2017» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 2200 гривень залишити за приналежністю у потерпілої ОСОБА_6 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обрано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, прокурору та направити потерпілій та законному представнику потерпілої.

Суддя: ОСОБА_1