Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2390/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2021 року про відмову у задоволенні подання Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області про звільнення засудженого ОСОБА_5 (далі ОСОБА_6 ) від відбування покарання з випробуванням за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.10.2018 по закінченню іспитового строку, -
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.10.2018 за ст. ст. 263 ч. 1, 309 ч. 1, 75, 76 КК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про скасування вказаної ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про звільнення його від відбування покарання за вказаним вироком по закінченню іспитового строку звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. Твердить про необґрунтованість ухвали та відсутність підстав для відмови у задоволенні клопотання органу пробації, оскільки він є особою, яка не вчиняла злочин під час іспитового строку відповідно до положень ст. 62 Конституції та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Всі учасники судового розгляду належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду даної справи, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у ст. 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Згідно положень ст. 78 КК України про правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, - після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання; якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання; у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
З матеріалів справи видно, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.10.2018 ОСОБА_6 було засуджено за ст. ст. 263 ч. 1, 309 ч. 1, 70 ч. 1, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування вказаного покарання з випробуванням на 2 роки і 6 місяців та покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та навчання.
За даними клопотання органу пробації та особової справи №123/2018, вищевказаний вирок щодо ОСОБА_6 виконується Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області з 10.12.2018 В період іспитового строку, який закінчився 12.04.2021, засуджений ОСОБА_6 перебував на обліку Бердичівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації», ухилявся від покладених судом обов`язків, за що йому було 13.02.2019, 17.07.2019 та 08.12.2020 винесено попередження, після чого засуджений своєчасно з`являвся на реєстрацію, виконував покладені на нього судом обов`язки, позитивно характеризується за місцем роботи, не порушував трудової дисципліни.
Разом з тим, у справі є дані про те, що в провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження у справі № 274/4772/19 стосовно того ж ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України про можливе вчинення засудженим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення під час іспитового строку, яке на час розгляду місцевим судом клопотання органу пробації не розглянуто з постановленням вироку.
За таких обставин, оскільки до закінчення судового розгляду справи № 274/4772/19 стосовно того ж ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України на даний час неможливо з`ясувати чи не вчиняв ОСОБА_6 під час іспитового строку нове кримінальне правопорушення, тобто неможливо з`ясувати одну з обов`язкових умов звільнення особи від покарання з випробуванням за закінченням іспитового строку, передбачених ч. 1 ст. 78 КК України, - не вчинення особою нового кримінального правопорушення під час іспитового строку, - суд першої інстанції додержався вищевказаних вимог закону та прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання органу пробації, як передчасному.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2021 року про відмову у задоволенні поданні Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.10.2018 по закінченню іспитового строку, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: