ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11сс/807/1158/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, учениці 2 курсу ЗМВПТУ, яка не заміжня, зареєстрована та фактично проживає адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_8 ,
підозрюваної ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2021 року, якою клопотання слідчого СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під №0001337 від 23 листопада 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.296 КК України, задоволено та обрано підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 лютого 2022 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також даними про особу підозрюваної, яка за місцем навчання характеризується вкрай негативно. Слідчий суддя дійшов висновку, що застосування стосовно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а значний суспільний резонанс цієї справи дає підстави вважати, що звільнення підозрюваної реально порушить публічний порядок.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що зазначені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, мають ймовірний характер, прокурором не надано суду доказів наявності таких ризиків та необхідності тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 до свого затримання належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки, ризик переховування від органів досудового розслідування або суду має декларативний характер, в межах інкримінованих правопорушень до неї не застосовувався примусовий привід, ОСОБА_6 не оголошувалась у розшук.

Підозрювана ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, яка до кримінальної відповідальності ніколи не притягалася, до затримання проживала за місцем своєї реєстрації разом з родиною (батьками), а саме: АДРЕСА_1 .

Щире каяття та співпраця з органом досудового розслідування з боку підозрюваної ОСОБА_6 виключає доцільність впливу підозрюваної як на потерпілих, так і свідків.

Посилання сторони обвинувачення на схильність підозрюваної до протиправних дій не має під собою жодного підґрунтя, оскільки, ОСОБА_6 жодного разу не притягалася до кримінальної відповідальності, несистематичне відвідування ОСОБА_6 занять в ДНЗ «ЗМВПУ №17» не є кримінально караним діянням та не слугує абсолютним показником продовження ОСОБА_6 вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, як вбачається зі ЗМІ з 4-х осіб, винних у побитті школярок, лише ОСОБА_6 перебуває під вартою без обрання застави, в той час як інші особи, які брали безпосередню участь у нанесенні тілесних ушкоджень, перебувають під нічним домашнім арештом, тобто фактично не ізольовані від суспільства, в чому, на думку сторони захисту, наявний певний дисбаланс між абсолютно різними позбавленнями в подальшому житті підозрюваних осіб за наявності аналогічних фактичних обставин.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 22 листопада 2021 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в тому, що вона спільно із неповнолітніми ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, прибули до двору школи №12 по вул.Іванова, 12-А у м.Запоріжжі, де зустрілись із потерпілими, неповнолітніми ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В ході бесіди ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується посяганням на суспільні відносини, задля збереження яких підтримується громадський порядок, почали безпідставно провокувати конфлікт з неповнолітніми потерпілими, грубо та нецензурно висловлюватись у їх бік, при цьому принижуючи їх людську честь та гідність.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань, в основі яких лежить розгнузданий егоїзм, злобність і незадоволеність, що сягають до беззвітної люті і відчаю, викликаного розбіжністю між рівнем домагань особи та наявними можливостями їх здійснення, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, знаходячись на подвір`ї Запорізької загальноосвітньої школи №12, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Іванова, 12-А, наносячи удари в область голови та тулуба, повалили потерпілих, неповнолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на землю, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, що принижує честь та гідність людини.

Далі, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи спільно, з особливою зухвалістю, проявляючи свою зневагу до суспільства та існуючих правил та норм моралі в суспільстві, використовуючи свою чисельну перевагу та безпорадний стан неповнолітніх потерпілих, підтримуючи злочинні дії один одної, не зупиняючись на досягнутому, не зважаючи на благання потерпілої ОСОБА_13 припинити протиправні дії, продовжили безпричинно наносити удари кулаками рук та ногами в область голови, тулуба та ніг потерпілих, неповнолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , при цьому виражаючись у їх бік нецензурною лайкою, принижуючи честь та гідність.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб, потерпілій ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лобу, носу та обличчя, потерпілій ОСОБА_14 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лоба, на нижньому повіці правого ока, на задній поверхні шиї, на задній поверхні шиї з переходом на ділянку спини, в проекції правої лопатки; саден в ділянці правої щоки, в лівій поперековій ділянці, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2217п від 24 листопада 2021 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, потерпілій ОСОБА_15 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лоба, в ділянці правого плеча, в поперековій ділянці праворуч, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №2221п від 24 листопада 2021 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 22 листопада 2021 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, неповнолітня ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у дворі школи №12 по вул. Іванова, 12-А у м.Запоріжжі разом із потерпілими, неповнолітніми ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 , усвідомлюючи, що останні не мають перед нею фінансових зобов`язань, на ґрунті неприязних відносин, вирішила заволодіти майном ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , тому у ОСОБА_6 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб виник злочинний умисел, направлений на вимагання у потерпілих грошових коштів.

Надалі неповнолітня ОСОБА_6 спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим умислом спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, з метою наживи, застосувавши до потерпілих насильство, що виразилось у безпричинному нанесенні ударів кулаками рук та ногами в область голови, тулуба та ніг потерпілих, неповнолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 почала вимагати з останніх грошові кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень для припинення подальшого переслідування останніх.

Не зупиняючись на досягнутому, неповнолітня ОСОБА_6 спільно з невстановленими вході досудового розслідування особами, будучи роздратованою тим, що почула від потерпілої, неповнолітньої ОСОБА_13 заперечення у передачі грошових коштів та благання припинити протиправні дії, використовуючи безпорадний стан потерпілих, реалізуючи свій злочинний умисел, продовжила безпричинно наносити удари кулаками рук та ногами в область голови, тулуба та ніг потерпілих, неповнолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та з корисливого мотиву, з метою наживи почала вимагати з останніх грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень».

07 грудня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту малолітньої (неповнолітньої) потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , протоколом допиту малолітньої (неповнолітньої) потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , протоколом допиту малолітньої (неповнолітньої) потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , протоколом огляду відеозапису, який був виявлений та завантажений з загальнодоступної телеграм-групи «Это Запорожье» в месенджері «Telegram», самим відеозаписом та висновками судових медичних експертів.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши:

доповідь судді;

підозрювану ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити;

прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою. Додатково прокурор зазначила, що ОСОБА_6 повідомлено і про інші підозри - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186, 187 КК України, стосовно численної кількості потерпілих;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваної, доводи її захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про її особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у інкримінованому їй правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як убачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.
Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих у цьому кримінальному провадження; вчинення іншого кримінального правопорушення стосовно потерпілих.
Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в т.ч. тяжкого злочину (ч.2 ст.189 КК України), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк - від 3 до 7 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.
В свою чергу, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, Суд не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Разом з цим, слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на досліджений у судовому засіданні суду першої інстанції відеозапис, що був наданий стороною обвинувачення, з якого убачається, як підозрювана наносить потерпілим, які вже й не оборонялися, численні удари руками та ногами, погрожує при цьому потерпілим, з якими вона особисто знайома, скоїти їх вбивства, а також запевняє їх у своїй безкарності, посилаючись на наявність у неї зв`язків у правоохоронному органі.
З огляду на зазначене, ризики незаконного впливу з боку підозрюваної на потерпілих у цьому кримінальному провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення стосовно потерпілих є надто високими.
Слідчий суддя врахував також ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 правопорушень та їх фактичні обставини, дані про особу підозрюваної, яка за місцем навчання характеризується вкрай негативно.
При апеляційному розгляді прокурор вказала про повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні інших тяжких насильницьких кримінальних правопорушень, що не заперечується стороною захисту. Також прокурор зазначила, що спілкувалась із матір`ю підозрюваної, яка повідомила, що її донька - ОСОБА_6 є некерованою.
З врахуванням викладеного, ступеню тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та їх фактичні обставини, особи підозрюваної, яка хоч і є неповнолітньою та раніше не судимою, проте, характеризується за місцем навчання негативно - як схильна до скоєння правопорушень, має шкідливі звички, схильна до порушення дисципліни, запальна, нестримана, батьки впливу на неї не мають, наявності інших повідомлень про підозру, що стороною захисту не оспорюється, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам.
В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Ці висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.
Такий висновок слідчого судді не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Також, з врахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України та встановлених ризиків, при застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у кримінальних провадженнях, вчинених із застосуванням насильства.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, в т.ч. і доводи про те, що стосовно інших підозрюваних застосовано менш суворий запобіжний захід.
Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.
Посилання захисника на те, що підозрювана ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, яка до кримінальної відповідальності ніколи не притягалася, до затримання проживала за місцем своєї реєстрації разом з родиною (батьками), а саме: АДРЕСА_1 , на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків та в даному випадку не свідчать про достатність застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення її належної процесуальної поведінки і запобігання встановлених ризиків.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.
З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.
Дані про те, що підозрювана за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.
Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2021 року, якою клопотання слідчого СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під №0001337 від 23 листопада 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.296 КК України, задоволено та обрано підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 лютого 2022 року, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4