ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
а також сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальні провадження № 0000129, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2019 року, № 0000358, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2019 року та № 0000057, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 січня 2020 року, по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ч.1 ст.357 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червоноград Львівської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18 липня 2003 року вироком Сколівського районного суду Львівської області за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185, ст. 104 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 14 липня 2004 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 29 грудня 2009 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту;
- 15 жовтня 2010 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 10 жовтня 2012 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.185, ст.395 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 23 березня 2015 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 30 листопада 2015 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 25 березня 2016 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ст.395 КК України із застосуванням ст.71, 72 КК України до 2 років 2 місяці позбавлення волі;
- 09 серпня 2018 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ст.395 КК України до 1 місяця арешту;
- 11 червня 2020 року вироком Любомльського районного суду Волинської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту;
- 16 жовтня 2020 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70, ст.72 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,
- востаннє 07 травня 2021 року вироком Радехівського районного суду Львівської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі, на даний час відбуває покарання,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , маючи судимість за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став і повторно вчинив умисні корисливі злочини.
Так, близько 14 години 19 лютого 2019 року знаходячись у торгівельному центрі «Роксолана», що по вулиці Д. Галицького, 12, в місті Володимир-Волинському, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю продавця, з-під торгового прилавку, повторно таємно викрав гаманець, вартістю 200 грн., в котрому знаходились гроші в сумі 50 грн., а також дві банківські платіжні картки АТ КБ «Приватбанк» та одна банківська платіжна картка «Альфа-Банк», чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 250 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

За цих же обставин відразу ж після крадіжки гаманця, близько 14 години 10 хвилин 19 лютого 2019 року в місті Володимир-Волинському, ОСОБА_5 , знаходячись неподалік приміщення автостанції, що по вул. Д. Галицького, 14, маючи у розпорядженні викрадений гаманець ОСОБА_9 та здійснюючи його огляд, на грунті раптово виниклого наміру, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого зняття коштів, привласнив з вказаного гаманця пластикову банківську розрахункову картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_9 з магнітним носієм інформації, яка є офіційним документом майнового характеру, що надає право особі одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок та забезпечує користувачеві доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились у незаконному викраденні офіційного документа, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, 19 лютого 2019 року, близько 14 год. 15 хв. в м. Володимир-Волинському Волинської області, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом та єдиним умислом направленим на заволодіння чужим майном, а саме викраденням усіх грошей з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належного ОСОБА_9 , використовуючи для цього раніше привласнену пластикову банківську розрахункову картку АТ КБ «ПриватБанк», та знаючи пін-код доступу до вказаної банківської картки, шляхом вільного доступу, використовуючи банкомат «Ощадбанку» № НОМЕР_3 , що по вул. Д.Галицького, 22, повторно таємно викрав з даного рахунку грошові кошти в загальній сумі 1000 грн., належні потерпілій ОСОБА_9 .

Цими умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, 11 березня 2019 року, близько 13 год. 30 хв. в м. Володимир-Волинському, ОСОБА_5 , знаходячись у магазині «Гранд», що по вул. Луцька, 2, керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з встановленого у коридорі магазину манекену жіночу куртку вартістю 850 грн., належну ОСОБА_10 , чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Цими умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Також 12 березня 2019 року о 13 год. 25 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що по вулиці Ковельська, 46, у місті Володимир-Волинський, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав із полиць торгового залу вказаного магазину 200 грам сиру «Російський 50%», вартістю 37 гривень 96 копійок без ПДВ, 90 грам сьомги «Нарізка с/с в/у» вартістю 85 гривень 99 копійок без ПДВ, 254 грам ковбаси салямі салямі золотиста «Глобино» вартістю 78 гривень 12 копійок без ПДВ, чим заподіяв ТОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 202 грн. 07 коп.

Вказаними умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, 27 травня 2019 року о 14 год. 05 хв., у м. Володимир-Волинський, ОСОБА_5 , знаходячись на території міського госпрозрахункового ринку, що по вул. Д. Галицького, керуючись корисливим мотивом та метою протиправного заволодіння чужим майном, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, зайшов за прилавок відкритого торгівельного кіоску № 118, де з сумки останньої, яка знаходилась за торговим прилавком, повторно відкрито викрав грошові кошти в сумі 2700 грн.

Усвідомлюючи, що його протиправні дії викриті очевидцями та самою потерпілою при виході з кіоску, з метою остаточного заволодіння та розпорядження викраденими коштами, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

У подальшому під час переслідування, маючи реальну можливість розпорядитися викраденими майном, ОСОБА_5 сховав викрадені кошти, після чого був затриманий свідком, який його переслідував та наздогнав.

Вказаними умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненими повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Також, о 13 годині 20 хвилин 20 січня 2020 року. у місті Володимир-Волинський, перебуваючи на ринку УСВ, що розміщений по вулиці Ковельській, керуючись корисливим мотивом та метою протиправного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 повторно таємно викрав із жіночої сумки ОСОБА_11 , котра знаходилась під прилавком торгівельного кіоску №27, її мобільний телефон марки «Samsung» вартістю 3300 грн., чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Вказаними умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Разом з тим, о 16 годині 28 хвилин 10 березня 2020 року у місті Володимир-Волинському Волинської області, ОСОБА_5 , знаходячись поряд із будівлею, що розміщена по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та метою протиправного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно відкрито викрав із жіночої сумки ОСОБА_7 , що лежала на багажнику велосипеда, її гаманець вартістю 500 грн., в котрому знаходились грошові кошти у сумі 1288 грн., чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Вказаними умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненими повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково.
В частині обвинувачення у вчиненні всіх епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, не заперечував фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, дав показання, які повністю підтверджують обвинувачення у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
По суті інкримінованих йому епізодів грабежу вказав на визнання фактичних обставин справи, проте не погодився із вірністю кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України. Наполягав на тому, що його умисел був спрямований на вчинення таємних викрадень майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а отже його дії слід було кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
Не відмовився від того, що неодноразово вчиняв таємні крадіжки, орієнтується у законодавстві про кримінальну відповідальність, знає, що за них передбачена кримінальна відповідальність у значно меншому розмірі, аніж за грабіж. Вказав, що свідомо вчиняти грабіж ніколи б не став.
Щодо першого епізоду із потерпілою ОСОБА_8 вказав, що 27 травня 2019 року о 14 год. 05 хв., він перебував на території міського госпрозрахункового ринку, що по вул. Д. Галицького у м. Володимир-Волинський, де, імітуючи огляд товарів, що продаються, зайшов у торгівельний павільйон, в якому не було ані продавця, ані жодного покупця. У вказаному павільйоні на кріслі він помітив жіночу сумку на низькому кріслі, з якої вирішив викрасти наявні у ній цінні речі. Для того щоб бути непоміченим він присів під прилавок та крадькома наблизився до сумки. Відкривши дану сумку, помітив у ній поліетиленовий пакет, в якому знаходились гроші. Викравши вказаний пакет із сумки, піднявся із-за прилавку та прискореним кроком, будучи непоміченим, залишив межі павільйону та міського госпрозрахункового ринку. Після виходу за межі території ринку прискорився, перебіг через площу Героїв та зупинився поруч із будинком на вулиці Князя Василька у місті Володимир-Волинському, де сів на лавку, перерахував кошти, засунув їх у кишеню, а пакет викинув. Усвідомлюючи, що крадіжка виявленою не була, у спокійній обстановці направився в напрямку вулиці Івана Франка. Пройшовши кілька метрів побачив невідомого йому чоловіка, який, як йому здалося, вистежує його. Запідозривши можливість викриття, викинув викрадені гроші у кущі під дерево, та у спокійному темпі направився вулицею, проте був затриманий вказаним чоловіком. Відразу після цього до них підбігла потерпіла, яка звинуватила його у крадіжці. Факт крадіжки відразу ж на місці не заперечував, вказав потерпілій та чоловіку, який його затримав, місце знаходження грошей. Проте останні повідомили про факт викрадення у поліцію.

У судовому засіданні зазначив, що якщо б він цього дня усвідомлював факт його викриття та переслідування, то не сидів би на лавці та не рахував би гроші, а мав реальну можливість втекти та сховатись у своєму житлі, що знаходилось неподалік. Однак він цього не зробив, що безпосередньо свідчить про те, що він не усвідомлював, що його дії були помічені потерпілою чи іншою особою, які розпочали його переслідування. У зв`язку з цим просив перекваліфікувати його дії за цим епізодом на ч.2 ст.185 КК України.

Щодо другого епізоду із потерпілою ОСОБА_7 обвинувачений показав, що 10 березня 2020 року о 16 год. 28 хв. він перебував на АДРЕСА_2 . На вулиці побачив двох невідомих йому жінок, які розглядали фотозображення на мобільному телефоні. Одна із них тримала в руках велосипед, на багажному відділенні якого знаходилась відкрита жіноча сумка, а з неї було помітно гаманець. Розуміючи, що вказані жінки відволіклись переглядом фотокарток, він вирішив непомітно для них викрасти цей гаманець, що і зробив. Таємно він підійшов до них ззаду та непомітно витягнув із сумки гаманець, після чого, будучи непоміченим прискореним ходом направився в напрямку вулиці Незалежності. Перейшовши дорогу побіг, оскільки розумів, що рано чи пізно факт крадіжки може бути поміченим потерпілою. Проте, що потерпіла швидко побачила відсутність гаманця у сумці не здогадувався, про факт його переслідування нею не знав. Відбігши на безпечну відстань заспокоївся, викраденими коштами розпорядився на власний розсуд.

За вказаним епізодом також просив його дії перекваліфікувати на ч.2 ст.185 КК України.

Окремо зазначив, що заподіяну шкоду вчиненими ним кримінальними правопорушеннями добровільно відшкодував у повному обсязі, крім потерпілої ОСОБА_7 . Останній не встиг здійснити відшкодування у зв`язку із відсутністю коштів, затриманням та поміщенням під варту. Вказав, що під час перебування під вартою йому поставили ряд діагнозів щодо важких захворювань, які не лікуються, а тому переосмислив свою поведінку, заявив про щире каяття та готовність стати на шлях виправлення. Просив суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Львівхолод»» до суду не з`явились. Подали заяви про можливість розгляду справи без їх участі, заявили про відсутність претензій до обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_8 взяла участь у справі в частині дослідження судом епізоду кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, в якому її визнано потерпілою. Вказала на повне відшкодування їй обвинуваченим заподіяної шкоди, відсутність будь-яких претензій в його адресу матеріального та морального характеру. При визначенні вірності кваліфікації дій обвинуваченого, виду та розміру покарання поклалась на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_7 також взяла участь у справі в частині дослідження судом епізоду кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, в якому її визнано потерпілою. Вказала на те, що заподіяна шкода їй відшкодованою не була. При кваліфікації дій обвинуваченого, визначення виду та розміру покарання поклалась на розсуд суду.
Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні в частині, що стосується обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, визнані обвинуваченим ОСОБА_5 та стороною потерпілих у повному обсязі і ними не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, його захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.
При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Доведеність вини та правильність кваліфікації в цій частині обвинувачення у суду не викликає жодних сумнівів.
В частині пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України судом проведено дослідження усіх наявних доказів, які у повній мірі спростовують доводи захисту щодо невірності кваліфікації його дій.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за епізодом від 27 травня 2019 року доведена показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допитаних в ході судового розгляду, іншими доказами у справі.
Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів для побутових потреб населення на території міського госпрозрахункового ринку, що по АДРЕСА_3 . З цією метою орендує торгові павільйони №№ 118, 119 та 121 на цьому ринку. 27 травня 2019 року вона перебувала на роботі, приймала товар, який складала у павільйоні № 121. В той же час свою сумочку, в якій знаходились 2700 гривень залишила на стільчику у павільйоні № 118. Не сподівалась, що хто-небудь зайде у павільйон з метою крадіжки, проте в період своєї відсутності попросила приглянути за ним ОСОБА_12 - колегу, яка здійснює продаж товарів поруч. Близько 14 години 05 хвилин цього дня, ОСОБА_12 побачила, що з павільйону № НОМЕР_4 вийшов невідомий чоловік, а тому голосно покликала потерпілу по імені, вигукнувши слово «Лєна». Потерпіла моментально зреагувала на вказаний вигук і побачила як зі сторони її павільйону № НОМЕР_4 в напрямку виходу з ринку швидко вибіг невідомий чоловік із пакетом в руках, а тому зрозуміла, що той щось викрав із павільйону, однак що саме на той час не усвідомлювала. Відразу побігла в напрямку свого павільйону із вигуками «Люди… злодій!», «Хто бачив злодія?». Вказала, що не впевнена в тому, що «злодій» чув її вигуки, оскільки швидко втікав із ринку. Розуміючи, що наздогнати його сама вже не зможе, просила допомоги в оточуючих. На допомогу відгукнувся вантажник ОСОБА_14 , якому вона коротко описала в чому був одягнутий чоловік, який вибіг із павільйону. Разом вони інтуїтивно побігли в напрямку площі Героїв, проте вказаного чоловіка не бачили, він пропав із поля зору. По дорозі вона розпитувала прохожих, чи не бачили вони чоловіка, який втікав і куди він побіг, проте корисної інформації не здобули. В той же час ОСОБА_14 випадково зупинив чоловіка, який за описом був схожий на «злодія». Підійшовши до них, потерпіла впізнала чоловіка, який вибіг з її павільйону та почала вимагати у нього повернення викрадених грошей, хоч на той час поки ще не знала, що предметом злочину були саме гроші. Як пізніше дізналась цим чоловіком виявився обвинувачений ОСОБА_5 , який відразу на місці у вчиненому признався. Вказав, що гроші викинув у кущі, показав це місце, просив не повідомляти про вказаний факт у поліцію. На місці виявилось лише 1750 гривень. Куди зникли решта викрадених 950 гривень, ніхто по сьогоднішній день не знає. Разом із ОСОБА_14 вони привели ОСОБА_5 назад на ринок, куди викликали поліцію. Вказала, що слідчий поліції повернув їй викрадених 1750 гривень під час розслідування, а решту 950 гривень були відшкодовані ОСОБА_5 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердила показання потерпілої ОСОБА_8 в частині виявлення факту вчинення викрадення грошей з павільйону останньої 27 травня 2019 року. Вказала, що цього дня потерпіла попросила її приглянути за своїм павільйоном, в якому тимчасово нікого не було, а сама пішла до іншого павільйону розкладати речі. Відволікшись на свою роботу свідок не бачила як у павільйон ОСОБА_15 хто-небудь заходив. Проте у якийсь момент побачила як із нього виходив невідомий чоловік із пакетом в руках. Тоді свідок вирішила привернути до цього факту увагу потерпілої, гукнувши її по імені «Лєна!». Вказала, що сама свідок у цей момент не усвідомлювала факту можливої крадіжки. В цей же час невідомий чоловік швидко зник з території ринку, направившись до виходу, що знаходився поруч. ОСОБА_8 на вигук відреагувала моментально. Свідок вказала, що коли потерпіла бігла до свого павільйону, вона повинна була ще бачити чоловіка, який із нього виходив. Вказала, що заглянувши у павільйон ОСОБА_8 швидко зрозуміла, що у неї викрали гроші, а тому із криками організувала його переслідування.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка також працювала на ринку 27 травня 2019 року, показала, що цього дня на ринку не було багато людей. Її увагу привернув вигук ОСОБА_12 слова «Лєна!». У цей момент свідок ОСОБА_13 бачила, що з-за прилавку павільйону № 118 піднявся із присядок на ноги у повний ріст та швидко вибіг («вискочив») невідомий їй чоловік, який в руках тримав пакет та направився до виходу. Оскільки він не виходив спокійно із павільйону, а стрімко вибігав із нього, свідок усвідомила, що цей чоловік вчинив крадіжку, хоч фактично не бачила цього. В цей же час потерпіла ОСОБА_8 відразу ж зреагувала на оклик ОСОБА_12 та із криком «Злодій!», «Злодій!» побігла в напрямку свого павільйону. Одночасно і інші продавці на ринку зреагували на цю подію та почали вигукувати слова «Злодій!». Коли ОСОБА_8 підбігла до свого павільйону, невідомий чоловік вже залишив територію ринку, а тому потерпіла разом із вантажником ОСОБА_14 побігли наздоганяти його. Вказала, що потерпіла бачила цього чоловіка зі спини, а вона безпосередньо у профіль. У зв`язку з цим також намагалась переслідувати злочинця, проте коли збігла із сходів ринку вже їх не бачила, через що повернулась. Уточнила, що в цей момент також усвідомлювала, що здійснює переслідування злочинця. За кілька хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_14 повернулись на ринок разом із обвинуваченим ОСОБА_5 , який видав викрадені гроші. Від них дізналась, що саме ОСОБА_14 наздогнав обвинуваченого. На прохання потерпілої саме вона викликала поліцію. Поліцейським на місці накреслила схему, де вказала місце знаходження обвинуваченого у момент його виявлення у павільйоні та подальший його рух по ринку до виходу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 вказав, що працює на ринку вантажником. 27 травня 2019 року він перебував на роботі, стояв поруч із входом на базар та курив. Почув вигуки потерпілої ОСОБА_8 про викрадення із її павільйону майна, ймовірно грошей. Остання повідомила, що бачила злочинця, вказала, що він був одягнений у кепку, футболку та з пакетом. Разом із потерпілою намагались переслідувати його, проте цього чоловіка не було у полі зору. Перебігши площу Героїв, свідок побачив підозрілого чоловіка, який за описом потерпілої був схожим на злочинця. Йому свідок вказав повернути викрадені гроші, проте отримав відмову. Після того як до них підбігла потерпіла, остання впізнала злочинця. Як потім стало відомо ним виявився обвинувачений ОСОБА_5 . Останній вказав, що викинув гроші у кущі, вказав місце де вони знаходяться, проте просив не викликати поліцію. Разом із потерпілою вони привели обвинуваченого назад на ринок, куди також хтось із продавців викликав поліцію.
Окрім зазначених вище показань, вина ОСОБА_5 в цій частині обвинувачення доводиться й перевіреними в ході судового розгляду письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеного слідчим Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області о 15 годині 27 травня 2019 року, згідно змісту якого потерпіла ОСОБА_8 заявила про те, що близько 14 години 20 хвилин цієї доби невідомий чоловік шляхом вільного доступу відкрито викрав грошові кошти із її жіночої сумки, яка знаходилась у торгівельному контейнері № НОМЕР_4 госпрозрахункового ринку. За змістом цього ж протоколу потерпіла бачила особу, яка вчинила кримінальне правопорушення і ним був ОСОБА_5 ;
- протоколом огляду місця події від 27 травня 2019 року, яким встановлено, що місцем викрадення є загально доступне та відкрите місце у павільйоні № НОМЕР_4 госпрозрахункового ринку на вулиці Д. Галицького у місті Володимир-Волинському. Під час проведення даної слідчої дії було виявлено жіночу сумочку із якої відбулось викрадення та вилучено викрадені у ОСОБА_8 1750 гривень;
- речовими доказами, а саме 1750 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_8 , є предметом кримінального правопорушення та були виявлені у обвинуваченого ОСОБА_5 27 травня 2019 року;
- заявою ОСОБА_5 про вчинення ним кримінального правопорушення від 27 травня 2019 року;
- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 27 травня 2019 року з підстави того, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий прямо вказують на те, що саме він вчинив щойно злочин;
- протоколом огляду оптичних носіїв інформації від 18 червня 2019 року, на яких містяться відеозаписи з камер спостереження Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області та магазинів на вулиці Князя Василька у місті Володимир-Волинському, на яких зафіксовано момент переслідування обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_14 27 травня 2019 року;
- речовими доказами: цими ж оптичними носіями інформації, на яких містяться відеозаписи з камер спостереження. Оглядом в судовому засіданні відеозаписів підтверджено факт переслідування обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_14 27 травня 2019 року через площу Героїв у місті Володимир-Волинському. При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , не дивлячись на значну відстань у кількасот метрів від ринку та велику дистанцію від переслідувачів, яка унеможливлювала візуальний контакт з ними, біг із достатньо великою швидкістю.
Дана обставина на переконання суду безпосередньо свідчить про усвідомлення обвинуваченим його викриття потерпілою ОСОБА_8 та іншими особами при вчиненні викрадення коштів та їх переслідування обвинуваченого у зв`язку з цим.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07 червня 2019 року, в ході якого обвинувачений ОСОБА_5 на місці вказував на обставини вчинення ним крадіжки та розпорядження викраденими коштами;
- протоколом огляду оптичних носіїв інформації від 19 червня 2019 року, проведеного з участю ОСОБА_5 , під час якого останній вказав на обставини його переслідування потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_14 27 травня 2019 року.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за епізодом від 10 березня 2020 року доведена показаннями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 , допитаних в ході судового розгляду, також іншими доказами у справі.
Так, потерпіла ОСОБА_7 у своїх показаннях вказала, що 10 березня 2020 року о 16 годині 28 хвилин перебувала на тротуарі вулиці Ковельської, поруч із будинком № 99 у місті Володимир-Волинському, де зустріла свою куму ОСОБА_16 , яку вже тривалий час не бачила. В той час поверталась додому на велосипеді, а тому стоячи поруч із ОСОБА_16 тримала його руками. На багажник велосипеда поставила свою сумку, в якій зверху лежав гаманець вартістю 500 гривень, а у ньому знаходились кошти у сумі 1288 гривень. Під час розмови із ОСОБА_16 показувала останній особисті сімейні фотокартки за допомогою власного мобільного телефону. У якийсь момент відчула дотик ззаду, розвернулась та лице в лице зустрілась поглядом із невідомим їй на той час обвинуваченим ОСОБА_5 .. Останній одразу ж розвернувся та прискореним ходом почав відходити від них в напрямку вулиці Незалежності. У цей же момент потерпіла інтуїтивно зрозуміла, що ОСОБА_5 викрав із її сумки гаманець, а коли останній почав бігти була впевнена у цьому. Про свої переконання щодо крадіжки, не перевіряючи цього факту, відразу повідомила ОСОБА_16 , вручила їй у руки велосипед та побігла за обвинуваченим. Проте останній значно прискорився, а тому відірвався від переслідування та втік, слідуючи по вулиці Незалежності. Потерпіла, пробігши за ним ще кілька метрів, зрозуміла що наздогнати не зможе, а тому повернулась до ОСОБА_16 , переконалась у вчиненні викрадення та повідомила про це поліцію.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 вказала, що самого факту викрадення гаманця не бачила, проте повністю підтвердила показання потерпілої ОСОБА_7 про обставини зустрічі з нею, виявлення потерпілою факту крадіжки, викриття при цьому обвинуваченого ОСОБА_5 та переслідування його вулицею Незалежності. Крім того ствердила, що у цей момент також бачила обвинуваченого, а в подальшому під час розслідування впізнала його. Вказала, що після поштовху в спину потерпіла ОСОБА_7 відразу ж зрозуміла, що у неї було викрадено гаманець і це зробив саме обвинувачений, а тому почала його переслідувати.
Окрім зазначених вище показань, вина ОСОБА_5 в цій частині обвинувачення доводиться й перевіреними в ході судового розгляду письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеного слідчим Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області 10 березня 2020 року, згідно змісту якого потерпіла ОСОБА_7 заявила про те, що о 16 годині 28 хвилин цієї доби невідомий чоловік шляхом вільного доступу відкрито викрав її гаманець із грошима в сумі 1288 гривень. За змістом цього ж протоколу потерпіла вказала також на очевидця події ОСОБА_16 ;
- рапортом поліцейського Підгаєцького від 10 березня 2020 року підтверджено факт отримання ним повідомлення про вчинення відкритого викрадення гаманця потерпілої ОСОБА_7 та надання останньою опису злочинця;
- згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11 березня 2020 року, потерпіла ОСОБА_7 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка 10 березня 2020 року відкрито вчинила викрадення її гаманця із грошима;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11 березня 2020 року, яким встановлено, що свідок ОСОБА_16 також впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка 10 березня 2020 року відкрито вчинила викрадення гаманця із грошима потерпілої;
- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 11 березня 2020 року з підстави того, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий прямо вказують на те, що саме він вчинив щойно злочин;
- протоколом огляду документа - оптичного носія інформації від 12 березня 2020 року, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину «Електрон» на вулиці Незалежності у місті Володимир-Волинському, на яких зафіксовано момент переслідування обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілою ОСОБА_7 10 березня 2020 року;
- речовим доказом: цим же оптичним носієм інформації, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину «Електрон».
Оглядом в судовому засіданні відеозаписів підтверджено факт переслідування обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілою ОСОБА_7 10 березня 2020 року через вулиці Ковельська та Незалежності у місті Володимир-Волинському. При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 відразу ж після вчинення викрадення з великою швидкістю втікав від потерпілої, яка на досить невеликій відстані намагалась його наздогнати.
Даний доказ на переконання суду є безпосереднім підтвердження факту усвідомлення обвинуваченим того, що вчинене ним викрадення гаманця було відразу ж викритим потерпілою, при цьому у нього не було реальної можливості розпорядитись викраденим. З іншого боку факт переслідування потерпілою саме обвинуваченого відразу ж після вчинення ним викрадення, підтверджує те, що вона розуміла, що саме ОСОБА_5 його вчинив.
- заявою ОСОБА_5 про вчинення ним кримінального правопорушення від 11 березня 2019 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26 березня 2020 року, в ході якого обвинувачений ОСОБА_5 на місці вказував на обставини вчинення ним крадіжки та розпорядження викраденими гаманцем та коштами потерпілої ОСОБА_7 ..
Надаючи оцінку доводам обвинуваченого про невірність кваліфікації його дій, з врахування отриманих та проаналізованих доказів, суд вважає доводи захисту необгрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.185 КК України, крадіжкою є таємне викрадення чужого майна.

При цьому основною умовою є те, що, здійснюючи викрадення, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Згідно положень ст.186 КК України, грабежем є відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні).

Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Відтак, розмежовуючи крадіжку та грабіж, слід виходити не лише зі спрямованості умислу винної особи, а й з усвідомленням потерпілим характеру вчинюваних винною особою дій.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Як крадіжка, так і грабіж, вважаються закінченим кримінальним правопорушенням з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо). Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати як замах на крадіжку або грабіж.

За цих обставин при розмежуванні крадіжки і грабежу також визначальним критерієм є визначення моменту викриття протиправних дій винної особи потерпілим або іншими особами.

Отже, якщо дії винної особи були розпочаті як крадіжка та без їх викриття доведені до моменту реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном, такі дії кваліфікуються як крадіжка навіть у тому випадку, якщо винну особу було викрито та затримано після виникнення такого моменту.

Проте, якщо до моменту реальної початкової можливості розпорядитися викраденим майном, дії винної особи були викриті потерпілим або іншими особами, і винна особа усвідомлює факт викриття, однак продовжує вчиняти будь-які дії з метою доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто отримання можливості розпорядитися вилученим майном, такі дії слід кваліфікувати як грабіж.

Щодо обставин даної справи за першим епізодом від 27 травня 2019 року, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 були розпочаті як крадіжка грошей із жіночої сумки, що знаходилась у павільйоні № НОМЕР_4 на території госпрозрахункового ринку.

Проте, дії ОСОБА_5 були викриті свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпілою ОСОБА_8 , що підтверджено у справі їх показаннями.
При цьому за встановленими доказами у справі з`ясовано, що як мінімум потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_13 усвідомили протиправність дій обвинуваченого, яка полягала у вчиненні ним крадіжки майна із приміщення вказаного павільйону ще у момент, коли обвинувачений знаходився у ньому та лише почав втікати.
У даний момент викриття обвинувачений ОСОБА_5 не довів свого злочинного наміру до кінця, оскільки не мав реальної можливості розпорядитися викраденим майном.
Факт втечі обвинуваченого із викраденими грошима потерпілої свідчить про те, що незважаючи на викриття, він продовжив свої дії з метою отримання можливості розпоряджатися викраденим майном.

При цьому суд переконаний, що у цей момент обвинувачений ОСОБА_5 також усвідомлював те, що його дії були викриті потерпілою та іншими особами.

Дана обставина доводиться тим, що свідок ОСОБА_12 в суді вказала на те, що побачила обвинуваченого ОСОБА_5 у павільйоні потерпілої, про що її голосно повідомила.

Показаннями свідка ОСОБА_13 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розпочав втечу з моменту оприлюднення інформації про його виявлення у павільйоні потерпілої свідком ОСОБА_12 .

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 встановлено, що вона при викритті дій обвинуваченого голосно кричала, вказуючи іншим особам на нього як особу, яка вчинила крадіжку. Даний факт підтвердили в судовому засіданні усі свідки.

Отже у цей момент усі зазначені особи усвідомили як факт вчинення крадіжки, так і факт викриття дій обвинуваченого, при цьому і в цей час обвинувачений не мав ще реальної можливості розпорядитися викраденим.

Крім цього, долученими відеозаписами встановлено, що обвинувачений втікав із місця події з великою швидкістю протягом тривалого часу та на велику дистанцію, отже він чітко усвідомлював, що його дії викриті і його переслідують.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про те, що до моменту реальної початкової можливості розпорядитися викраденими грошима, дії обвинуваченого ОСОБА_5 були викриті потерпілою ОСОБА_8 та іншими свідками, при цьому ОСОБА_5 усвідомлював факт викриття, однак продовжив втечу з місця події забравши із собою викрадені гроші потерпілої з метою доведення викрадення до кінця, тобто отримання реальної можливості розпорядитися вилученими грошима, а такі дії слід кваліфікувати як грабіж.

Щодо обставин даної справи за другим епізодом від 10 березня 2020 року, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 були розпочаті як крадіжка гаманця із жіночої сумки, що знаходилась на багажнику велосипеда потерпілої ОСОБА_7 , яка знаходилась разом із свідком ОСОБА_16 поруч у людному місці.

Проте, дії ОСОБА_5 були викриті потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_16 , що підтверджено у справі їх показаннями.
При цьому за встановленими доказами у справі з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_16 усвідомили протиправність дій обвинуваченого, яка полягала у вчиненні ним крадіжки гаманця із сумки потерпілої ще у момент, коли обвинувачений знаходився поруч із ними.
У даний момент викриття обвинувачений ОСОБА_5 не довів свого злочинного наміру до кінця, оскільки не мав реальної можливості розпорядитися викраденим майном.
Факт втечі обвинуваченого із викраденим гаманцем, в якому знаходились гроші потерпілої свідчить про те, що він продовжив свої дії незважаючи на викриття з метою заволодіння викраденим, тобто отримання реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном.

І в цьому випадку суд переконаний, що у цей момент обвинувачений ОСОБА_5 також усвідомлював те, що його дії були викриті потерпілою та свідком, оскільки знаходився поруч, потерпіла в безпосередній близькості заявила про крадіжку та відразу ж почала переслідування обвинуваченого.

Долученим відеозаписом встановлено, що обвинувачений і в цьому випадку втікав із місця події з великою швидкістю в безпосередній близькості до потерпілої, що свідчить про те, що він намагався відірватися від переслідування, а отже чітко усвідомлював, що його дії викриті.

За вказаних обставин і за цим епізодом вчиненого правопорушення суд прийшов до висновку про те, що до моменту реальної початкової можливості розпорядитися викраденими грошима, дії обвинуваченого ОСОБА_5 були викриті потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_16 , при цьому обвинувачений усвідомивши факт викриття, розпочав втечу з місця події забравши із собою гаманець з метою доведення викрадення до кінця, тобто отримання реальної можливості розпорядитися грошима, які могли бути у гаманці, а такі дії також слід кваліфікувати як грабіж.

При цьому, суд враховує, що в обох випадках інкримінованих йому грабежів обвинувачений ОСОБА_5 чітко усвідомлював, що розпочинаючи свої дії як крадіжки у людних місцях та за обставин, які створювали реальну можливість його викриття, передбачав та допускав можливість його викриття та затримання, проте прямо не бажав цього, однак після такого викриття кожного разу умисно продовжував свої дії з метою доведення злочину до кінця. А вказана обставина повинна бути розцінена судом як вчинення викрадення майна із підвищеним рівнем небезпеки, що закріплено законом про кримінальну відповідальність, передбаченим статтею 186 КК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчиняючи дані кримінальні правопорушення мав неконкретизований умисел щодо розміру та виду викраденого.

У випадках, коли умисел винного щодо розміру мав неконкретизований характер, вчинене слід кваліфікувати залежно від розміру фактично викраденого майна.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинених ним кримінальних правопорушеннях за епізодами від 27 травня 2019 року та від 10 березня 2020 року доведена повністю, а його неправомірні дії за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він вчинив умисні відкриті викрадення чужого майна, вчинені повторно.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду також не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та періодичність їх вчинення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до ст.12 КК України (в редакції на час вчинення кримінальних правопорушень і станом на даний час), кримінальні правопорушення, передбачені:
- ч.1 ст.357 КК України класифікувалися як злочин невеликої тяжкості, а тепер як кримінальний проступок;
- ч.2 ст.185 КК України класифікувалися як злочини середньої тяжкості, а тепер як нетяжкі злочини;
- ч.2 ст.186 КК України класифікувалися і тепер класифікуються як тяжкі злочини.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є молодого віку, одружений вдруге, від інших жінок має неповнолітніх дітей, проте із ними не проживає. Офіційно не працює. За місцем проживання характеризується посередньо. На обліках у лікаря психіатра не перебуває. З повідомлення Червоноградської ЦМЛ Львівської області від 05 березня 2019 року слідує, що ОСОБА_5 з 2003 року перебуває на диспансерному обліку в лікаря нарколога з приводу наркотичної залежності. Хворіє, встановлено діагноз: гепатит «С», залишкові зміни перенесеного туберкульозу легень, переносить ВІЛ-інфекцію.

Раніше ОСОБА_5 неодноразово та систематично притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, своєї злочинної діяльності не припинив навіть під час розгляду даної справи, що є підтвердження недієвості попередньо призначених йому покарань. Судимість ОСОБА_5 не погашена, починаючи із 2003 року. За цей час він притягався до кримінальної відповідальності 12 разів, востаннє 07 травня 2021 року вироком Радехівського районного суду Львівської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. Покарання за даним вироком відбуває і на даний час.
У відповідності до складеної щодо обвинуваченого досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та спосіб його життя, історію правопорушень встановлено, що фактор ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як високий. Враховуючи зазначене орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі неможливе та становить небезпеку для суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень та часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисних злочинів, які не утворюють повторність із злочинами у даній справі, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочинів.
Отже, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх системність, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена, що підтверджує відсутність позитивних змін в його особистості й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, стійку направленість на вчинення кримінальних правопорушень, підвищену суспільну небезпеку, а також недієвість попередньо призначених покарань, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі.
Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
При визначенні розміру покарання суд також приймає до уваги думку частини потерпілих, які заявили про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, враховує способи вчинення кримінальних правопорушень, зважає також і на те, що заподіяна обвинуваченим шкода повністю відшкодованою не була.
В той же час при призначенні покарання суд враховує й доводи сторони захисту про хвороби обвинуваченого, вважає їх складними і суттєвими, проте медичних протипоказань щодо їх лікування у місцях позбавлення волі викладені у медичних документах способи лікування не містять.
Зважає суд також і на те, що раніше обвинуваченому обирався в даній справі запобіжний захід у виді застави, який не був пов`язаний із позбавленням волі, проте незважаючи на це своєї злочинної діяльності він також не припинив.
Обране обвинуваченому покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його можливого виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Як встановлено в судовому засіданні усі кримінальні правопорушення, у даному провадженні, ОСОБА_5 вчинив до ухвалення останнього вироку Радехівського районного суду Львівської області від 07 травня 2021 року, у зв`язку з чим з метою призначення остаточного ОСОБА_5 покарання суд застосовує правила, визначені ч.4 ст.70 КК України. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання зарахувати покарання, яке відбуте частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді попередньо обраного запобіжного заходу у виді застави слід скасувати, долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 cт.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Радехівського районного суду Львівської області від 07 травня 2021 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Строк виконання покарання рахувати з 27 серпня 2021 року.
У відповідності до ч.4 ст.70 та ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 час його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, а також покарання, відбуте частково за попереднім вироком Радехівського районного суду Львівської області від 07 травня 2021 року з розрахунку день за день, а саме з 27 травня 2019 року по 05 вересня 2019 року включно, а також з 11 березня 2020 року по 27 серпня 2021 року включно.
Речові докази:
- 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень, які повернуті потерпілій ОСОБА_8 , вважати повернутими останній;
- оптичні носії інформації, на яких містяться файли із відеозаписами з камер відеоспостереження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід у виді застави, який був застосований до ОСОБА_5 на підставі ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 вересня 2019 року - скасувати.
Заставу, яка була внесена 05 вересня 2019 року за обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 вересня 2019 року у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення скерувати обвинуваченому, вручити захиснику та прокурору.

Головуючий (підпис)

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1