ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4785/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

cлідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання в м. Києві клопотання заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення №1 Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 08.12.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003760, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, уродженця Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник слідчого відділення №1 Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва ОСОБА_7 , за погодженням з процесуальним керівником прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0003760, відомості про яке внесено до ЄРДР від 08.12.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0003760 від 08.12.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 08.12.2021 приблизно о 14 год. 20 хв., перебували за адресою: м. Київ, вул. Пасхаліна, 4/6, в цей час на узбіччі тротуарної доріжки вказаної адреси, раніше незнайомі йому працівники КП «Київблагоустрій», серед яких був ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , проводили відповідно до доручення департаменту міського благоустрою КМДА від 07.12.2021 №064-7689 та протоколу засідання робочої групи «Щодо розгляду питань демонтажу самовільно розміщених (встановлених) МАФів» демонтаж (переміщення) автомагазинів (авто лавок) (припис про добровільний демонтаж №№ 2133752, 2133753, 2133754 від 01.20.2021).

Озирнувшись в бік працівників КП «Київблагоустрій», ОСОБА_9 побачив, як останні проводять демонтаж його автомагазинів, а саме автомобіля «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Mercedes» без номерного знаку, які завантажувались на службові автомобілі (кран маніпулятор) «IVECO», д.н.з НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , безпосередньо його автомобілів.

Будучи сильно обуреними діями працівників КП «Київблагоустрій», ОСОБА_9 став кричати раніше незнайомим працівникам КП «Київблагоустрій», в тому числі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , претензії необґрунтованого характеру, щоб ті негайно відійшли від його автомобілів, та їх не чіпали, оскільки він їх сам переставить в інше місце. У відповідь ОСОБА_12 , який був залучений до виконання вищевказаних робіт, став сперечатися з ОСОБА_14 , пояснюючи, що він виконує свої обов`язки, внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 керуючись раптовим виниклим умислом, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, почав висловлюватись брутальною лайкою в їх адресу.

З метою продовжити з`ясування стосунків, знаходячись за вищевказаною адресою ОСОБА_9 продовжив переслідувати працівників КП «Київблагоустрій». В цей час ОСОБА_15 та ОСОБА_16 приєдналися до ОСОБА_8 , і вони спільно продовжили усний конфлікт з працівникам КП «Київблагоустрій» в тому числі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Під час даного конфлікту у ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 виник раптовий злочинний умисел на умисне грубе порушення громадського порядку з мотивом явної неповаги до суспільства, що супроводжуватиметься особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразиться у застосуванні фізичного насильства до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яке виразилось в тому, що ОСОБА_15 , ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності і добропристойності, підбіг до потерпілого ОСОБА_12 та безпідставно, проявляючи особливу зухвалість, наніс один удар ногою в область спини, після чого швидко підбіг до ОСОБА_13 , де також, проявляючи особливу зухвалість, наніс один удар правою ногою в область спини, при цьому завдавши потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тілесних ушкоджень.

Продовжуючи далі свої хуліганські дії, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи при цьому явну неповагу до суспільства, проявляючи особливу зухвалість майже одночасно дістали з кишень свого одягу предмети схожі на ніж, стали їх демонструвати, тримаючи у руках, при цьому усно висловлювались про їх застосування, тим самим, створивши реальну загрозу для життя чи здоров`я працівників КП «Київблагоустрій», останні побачивши ножі, боячись можливого їх застосування, припинили демонтаж (переміщення) автомагазинів (авто лавок) (припис про добровільний демонтаж №№ 2133752, 2133753, 2133754 від 01.20.2021) відповідно до доручення департаменту міського благоустрою КМДА від 07.12.2021 №064-7689 та протоколу засідання робочої групи «Щодо розгляду питань демонтажу самовільно розміщених (встановлених) МАФів».

В подальшому хуліганські дії ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 були припинені працівниками поліції.

ОСОБА_19 підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, тобто злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що надають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_19 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, й вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до втечі з метою уникнення покарання, адже підозрюваний є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення, може здійснювати незаконний вплив на них, адже останні судом безпосередньо не допитані.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_19 та його захисник ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу, зважаючи, як на необгрунтованість та безпідставністю такого клопотання, так й підозри уцілому, із посиланням на незаконність дії працівників КП "Київблагоустрій".

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, його захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 08.12.2021 о 14 год. 40 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

09.12.2021 ОСОБА_20 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Підозру вручено із залученням перекладача.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами допитів свідків;

- протоколами допитів потерпілих;

- протоколами огляду місця події;

- протоколом огляду відеозапису;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_19 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного, оскільки існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, адже судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_21 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.п.1, 3 ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду й розуміння наслідків покарання може вплинути на зміну його процесуальної поведінки.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_19 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, й вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, адже підозрюваний є громадянином іншої країни, офіційно не працевлаштований, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останні судом не допитані, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення, може здійснювати незаконний вплив на них.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.

Тримання під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто утримання під вартою відповідає критерію розумності.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявлені ризики існують, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.

Щодо питання уникнення наявних ризиків шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням особи під вартою, то у світлі факторів пов`язаних з особою підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, він одружений, наявності дітей, те, що підозрюваний є громадянином іншої країни, його поведінки по відношенню до громадян держави, в якій він тимчасово мешкає, який грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинених з особливою зухвалістю із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Позиція підозрюваного та його захисника щодо застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, жодним чином вказані висновки не спростовують.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й слідчий суддя вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний не працевлаштований, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинених з особливою зухвалістю із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, зважаючи на вчинений ним злочин, й усвідомлення наслідків покарання, що може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків та потерпілих, є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою з правом внесення застави, у розмірі, який визначений слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, й з урахуванням того, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

З урахуванням п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, його майнового стану та процесуальної поведінки, визначити розмір застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68 100 (шістдесят вісім тисяч сто) (2270 х 30 = 68 100), яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 110, 176-178, 182, 183, 186, 193-197, 206, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення №1 Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 08.12.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003760, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 05 лютого 2022 року.

Час тримання під вартою відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 08.12.2021 року 14 годин 40 хвилин.

Встановити ОСОБА_22 заставу в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 68 100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень, та надати можливість йому або іншій особі внести зазначену суму на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві, та надати документ, що підтверджує сплату слідчому, прокурору, суду.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_8 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_8 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 , наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого або прокурора;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_8 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави, але не більше ніж на строк досудового розслідування.

У разі невиконання вказаних обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 15.12.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1