Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/683/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 368 (168) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 14 червня 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Мельники Чорнобаївського району Черкаської області, українку, громадянку України, з вищою освітою, одружену, маючу на утриманні неповнолітню дитину, працюючу на посаді головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю земельних ресурсів ) Державної екологічної інспекції у Черкаській області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , маючої на утриманні неповнолітню дитину, особою з інвалідністю чи депутатом не являється, раніше не судиму,
визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та виправдано за недоведеністю наявності у діянні складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мельники Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого оцінювачем у ФОП « ОСОБА_10 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особою з інвалідністю чи депутатом не являється, раніше не судимого,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5.ст.27 ч.3 ст. 368 КК України, та виправдано за недоведеністю наявності у діянні складу кримінального правопорушення,
Вказаним вироком вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_6 ,
- виправданих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
- адвоката ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона, працюючи, згідно з наказом № 95-О від 10.11.2016 року Державної екологічної інспекції у Черкаській області, на посаді заступника начальника відділу екологічного контролю земельних ресурсів, за поводженням з відходами та небезпечними хімічними речовинами старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області Державної екологічної інспекції у Черкаській області, маючи 6 ранг державного службовця в межах категорії посад «Б», відповідно до посадової інструкції, затвердженої начальником Державної екологічної інспекції у Черкаській області 12.10.2017 року, поряд з іншим, здійснює загальне керівництво роботою відділу, забезпечує державний нагляд (контроль) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, має право: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов`язкові для виконання приписи, розпорядження; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів, складати акти перевірок і протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати справи про адміністративні правопорушення; розраховувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства, тобто, будучи в розумінні п. 1 примітки до ст. 364 КК України службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, та здійснює функції представника влади, і відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, з використанням наданої влади та свого службового становища, за пособництвом ОСОБА_9 , одержала неправомірну вигоду в значному розмірі в сумі 100000 грн. від ОСОБА_11 за вчинення на його користь дії, що входять до її компетенції за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 під час проведення у період з 14.06.2018 року по 15.06.2018 року та з 18.06.2018 року по 22.06.2018 року перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Агро Плюс 2006», яке знаходиться за адресою: вул. Героїв Майдану, 53-б, с. Тимошівка Кам`янського району Черкаської області, 14 червня 2018 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи на території вище вказаного Товариства, запропонувала директору товариства ОСОБА_12 надати їй неправомірну вигоду за сприяння у зменшенні розміру шкоди, що буде нарахована внаслідок порушення Товариством вимог Законів України «Про охорону атмосферного повітря» та «Про охорону навколишнього природного середовища», або не нарахуванні такої шкоди взагалі шляхом виключення з акта № 151/02/2018 (ПЛ) за результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) відомостей про порушення вищезазначених законів в частині здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу в період з 20.04.2017 року по 18.12.2017 року.
У подальшому, 15.06.2018 року близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на території Товариства та реалізовуючи свій злочинний умисел, повідомила ОСОБА_12 розмір бажаної незаконної винагороди, а саме 10% від приблизного розміру шкоди, який може складати 1000000 і більше гривень, тобто, 100000 грн., при цьому, з метою конспірації своїх злочинних намірів, зазначила, що грошові кошти необхідно передати через її чоловіка ОСОБА_9 . Після цього, перестраховуючи себе, ОСОБА_8 вказала ОСОБА_12 , що акт № 151/02/2018 (ПЛ) необхідно підписати в первинному вигляді, а після отримання нею неправомірної вигоди йому буде повернуто вже перероблений екземпляр зазначеного акта.
У свою чергу, ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_8 отримати неправомірну вигоду від ОСОБА_11 в сумі 100000 грн., з метою конспірації спільних злочинних намірів, сприяючи прихованню злочину, 19.06.2018 року залучив до отримання неправомірної вигоди ОСОБА_13 , який не був обізнаний про їх злочинні наміри, а саме в ході телефонної розмови, що відбулась до 12 год. цього ж дня, домовився з останнім про отримання ним грошових коштів від Томаса Брунннера в м. Кам`янці Черкаської області для подальшої передачі йому.
19.06.2018 року близько 14 год. 45 хв. Томас Брунннер, знаходячись в своєму автомобілі «Volkswagen Touareg» на привокзальній площі залізничного вокзалу за адресою: АДРЕСА_2 , діючи згідно з попередніми домовленостями з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передав ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 100000 грн. для подальшої передачі їх ОСОБА_9 . В цей же час ОСОБА_14 в ході телефонної розмови з ОСОБА_9 повідомив останньому про передачу ОСОБА_13 грошових коштів.
У цей же день, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_14 в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_8 про факт передачі грошових коштів в сумі 100000 грн. ОСОБА_13 , у відповідь на що остання запевнила його у направленні йому перероблених документів щодо проведеної перевірки.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.368 КК України - одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у значному розмірі за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він, з метою конспірації злочинних намірів своєї дружини ОСОБА_8 , яка в розумінні п.1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, та здійснює функції представника влади, і відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, сприяючи прихованню злочину, а саме одержанню ОСОБА_8 неправомірної вигоди в значному розмірі в сумі 100000 грн. від ОСОБА_11 за вчинення на його користь дії, що входять до її компетенції, залучив для отримання неправомірної вигоди ОСОБА_13 , який не був обізнаний про їх злочинні наміри, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 під час проведення у період з 14.06.2018 року по 15.06.2018 року та з 18.06.2018 року по 22.06.2018 року перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Агро Плюс 2006», яке знаходиться за адресою: вул. Героїв Майдану, 53-б, с. Тимошівка Кам`янського району Черкаської області, 14 червня 2018 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи на території вище вказаного Товариства, запропонувала директору товариства ОСОБА_12 надати їй неправомірну вигоду за сприяння у зменшенні розміру шкоди, що буде нарахована внаслідок порушення Товариством вимог Законів України «Про охорону атмосферного повітря» та «Про охорону навколишнього природного середовища», або не нарахуванні такої шкоди взагалі шляхом виключення з акта № 151/02/2018 (ПЛ) за результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) відомостей про порушення вищезазначених законів в частині здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу в період з 20.04.2017 року по 18.12.2017 року.
У подальшому, 15.06.2018 року близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на території Товариства та реалізовуючи свій злочинний умисел, повідомила ОСОБА_12 розмір бажаної незаконної винагороди, а саме 10% від приблизного розміру шкоди, який може складати 1000000 і більше гривень, тобто, 100000 грн., при цьому, з метою конспірації своїх злочинних намірів, зазначила, що грошові кошти необхідно передати через її чоловіка ОСОБА_9 . Після цього, перестраховуючи себе, ОСОБА_8 вказала ОСОБА_12 , що акт № 151/02/2018 (ПЛ) необхідно підписати в первинному вигляді, а після отримання нею неправомірної вигоди йому буде повернуто вже перероблений екземпляр зазначеного акта.
У свою чергу, ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_8 отримати неправомірну вигоду від ОСОБА_11 в сумі 100000 грн., з метою конспірації спільних злочинних намірів, сприяючи прихованню злочину, 19.06.2018 року залучив до отримання неправомірної вигоди ОСОБА_13 , який не був обізнаний про їх злочинні наміри, а саме в ході телефонної розмови, що відбулась до 12 год. цього ж дня, домовився з останнім про отримання ним грошових коштів від Томаса Брунннера в м. Кам`янці Черкаської області для подальшої передачі йому.
19.06.2018 року близько 14 год. 45 хв. Томас Брунннер, знаходячись в своєму автомобілі «Volkswagen Touareg» на привокзальній площі залізничного вокзалу за адресою: АДРЕСА_2 , діючи згідно з попередніми домовленостями з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передав ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 100000 грн. для подальшої передачі їх ОСОБА_9 . В цей же час ОСОБА_14 в ході телефонної розмови з ОСОБА_9 повідомив останньому про передачу ОСОБА_13 грошових коштів.
У цей же день, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_14 в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_8 про факт передачі грошових коштів в сумі 100000 грн. ОСОБА_13 , у відповідь на що остання запевнила його у направленні йому перероблених документів щодо проведеної перевірки.
Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, а саме пособництво в одержанні службовою особою яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у значному розмірі за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Оцінивши надані сторонами судового провадження докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд першої інстанції виправдав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені інкримінованих їм злочинів за недоведеністю наявності у їх діянні складу кримінального правопорушення.
В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок суду першої інстанції від 14.06.2021 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні із виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських та правоохоронних функцій строком на 3 роки, з конфіскацією належного майна. На підставі ст.54 ККУкраїни позбавити 6 рангу державного службовця.
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні із виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських та правоохоронних функцій строком на 3 роки, з конфіскацією належного майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції упереджено підійшов до доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, і висновок про недоведеність наявності в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , складу інкримінованих їм злочинів побудував не дослідивши та в порушення вимог статей 94, 370,373,374 КПК України належним чином не перевірив докази, надані стороною обвинувачення.
Формулюючи мотиви, з яких відкинув докази сторони обвинувачення, суд послався на те, що слідство у даному кримінальному провадженні розпочато у спосіб, який дозволяв провокацію та вибір учасників, в тому числі підозрюваних. Однак зазначене спростовується наявними в справі ряду доказів, показаннями свідка ОСОБА_11 , зверненням останнього до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення злочину. Крім того, суд не навів беззаперечних доказів і фактів провокації, не вказав її конкретні форми, не зазначив дій чи розмов ОСОБА_11 , який на думку суду схиляв кожного з обвинувачених до вчинення дій, що мають ознаки злочину.
Суд, в порушення статей 370, 374 КПК України, без наведення мотивів зазначив, що посадова інструкція ОСОБА_8 не є належним доказом її винуватості у пред`явленому обвинуваченні, однак зазначене спростовується показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , покази яких вказують на причину, наслідок та умови вчинення злочину. Також суд, визнаючи ОСОБА_9 невинуватим у вчинені злочину, в порушення вимог ст.374 КПК України, не навів жодних підстав для виправдання останнього та не зазначив мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення щодо пособництва у вчинені злочину.
- адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження за обставин, зазначених у апеляційній скарзі, в іншій частині вирок суду залишити без змін.
Крім того, до початку апеляційного перегляду справи адвокат ОСОБА_7 подав клопотання в якому просить ухвалити рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.
В обґрунтування клопотання вказує на те, що в межах даного кримінального провадження у відповідності до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування його підзахисним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 20.06.2018 було пред`явлено обвинувачення у вчинені інкримінованих злочинів. Строк досудового розслідування закінчувався 20.08.2018, однак не був продовжений у встановленому законом порядку. З матеріалами кримінального провадження вони були ознайомлені 22.08.2018 з врахуванням чого строк слідства збігав 25.08.2018. Однак обвинувальний акт був затверджений та скерований до суду 29.08.2018, тобто поза межами досудового розслідування. За вказаних обставин відповідно п.5 ч.1 ст.3, ч.1,3 ст.219 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, в задоволені апеляційної скарги адвоката просив відмовити, а подане адвокатом клопотання про закриття кримінального провадження вирішити на розсуд суду, адвоката та його підзахисних, які підтримали подане адвокатом клопотання про закриття кримінального провадження та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судове слідство в обсязі дослідження доказів дотримання строків досудового розслідування, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався не повністю, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).
Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотньої дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).
В інтерпретації ж до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК).
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно ч.4 ст.219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.
Згідно з частиною 5 статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Відповідно до статті 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно з положеннями статті 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).
Судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК є усталеною у діяльності не тільки Верховного Суду, а й судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі Вищого антикорупційного суду ( ухвала Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2020 року та ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 991/6516/20).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 14.06.2018 до ЄРДР за № 0000124 було внесено відомості про злочин на підставі письмової заяви ОСОБА_18 про те, що посадові особи Державної екологічної інспекції в Черкаській області вимагають від нього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, тобто заява містила дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (т.1 а.с.1).
20.06.2018 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_8 за ч.3 ст.368 КК України, а ОСОБА_9 за ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України.
17.08.2018 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри в частині фактичних обставин, у вчинені яких вони підозрюються, при цьому кваліфікація їх дій залишилась попередньою( т.1 а.с.110-122, т.2 а.с. 197,212).
Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні з врахуванням повідомленої 20.06.2018 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підозри закінчується 20.08.2018.
17.08.2018 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захиснику ОСОБА_7 було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, які в свою чергу 22.08.2018 підтвердили факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про що свідчять протоколи про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, підписані підозрюваними та їх захисником без будь-яких зауважень та застережень (т.2 а.с. 225-232)
Таким чином, часовий проміжок з 17 по 22 серпня 2018 року, згідно з приписами частини 5 статті 219 КПК, не включається у строк досудового розслідування.
Враховуючи, що підозрюваним та стороні захисту було відкрито матеріали справи для ознайомлення з ними 17.08.2018, тобто за 3 дні до спливу строку досудового розслідування (при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк), днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 25 серпня 2018 року.
Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.
Однак обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був підписаний і затверджений прокурором 29 серпня 2018 року, та в цей же день разом з реєстром матеріалів досудового розслідування вручений під розписку обвинуваченим.
31 серпня 2018 року обвинувальний акт був скерований прокуратурою Черкаської області згідно штемпеля на поштовому конверті спецзв`язком до суду, який судом отриманий та зареєстрований 03 вересня 2018 року (т.3 а.с.1-22). Вказане свідчить про очевидне порушення прокурором зазначених вище вимог кримінального процесуального законодавства України (т.3 а.с.1-22).
Крім того, із оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції не взяв до уваги твердження сторони захисту про порушення строків досудового розслідування, які закінчились 20.08.2018 та послався на те, що такі процесуальні дії як ознайомлення сторони захисту з матеріалами справи 22.08.2018, яка будь-яких заяв, клопотань не заявляла, та складання й направлення обвинувального акту 29.08.2018 до суду, який отримав його 03.09.2018, не вплинули на збір доказів, які були здобуті у межах строків, передбачених КПК України.
Однак слід відмітити, що одним із завдань підготовчого провадження є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.
На переконання колегії суддів, суду першої інстанції слід ретельно перевіряти не тільки дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291-293 КПК України, а й виконання ним приписів статті 219 КПК України в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування в тому числі і за вчинення злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи.
Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.
Здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п.1 ч.2 ст.412 КПК України становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.
З огляду на положення пункту 1 частини 2 статті 412 КПК України, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито, статті 415 КПК, яка визначає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, статті 417 КПК України, яка уповноважує суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження у разі встановлення усіх без виключення підстав, передбачених ст.284 КПК України, тому суд апеляційної інстанцій дійшов переконливого висновку про необхідність скасування судового рішення суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.
За викладених обставин, враховуючи, що злочин, який інкримінувався ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не відноситься до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, підлягають застосуванню приписи пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, а тому колегія суддів погоджується з позицією сторони захисту, зазначену в поданому до апеляційного суду клопотанні про закриття кримінального провадження.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 412, 417, 419, п.10 ч.1 ст.284 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 14 червня 2021 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 14 червня 2018 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, закрити на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4