Справа №753/6650/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/201/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

1 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в режимі відеоконференцзв`язку з ІТТ ГУ НП в м. Києві, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року, якою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 лютого 2022 року включно,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києваперебувають матеріали кримінального провадження № 0003900 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2021 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.02.2022 року включно.

Рішення суду мотивоване тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати на даний час.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні строку тримання під вартою та обрати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, оскільки ухвалена без додержання вимог cт. 177, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України та практики ЄСПЛ, необґрунтованою, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до закону, а також є невмотивованою. Зазначає, що на момент винесення ухвали у справі були допитані потерпілий та всі свідки сторони обвинувачення та завершено дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, суд перейшов до дослідження доказів сторони захисту. У зв`язку із цим, на його думку, перестали існувати відповідні обставини, на підставі яких було обранойомузапобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому відсутні ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Вважає, що при продовжені терміну тримання під вартою суд використовує такі ж самі ризики, які давно втратили свою актуальність та прокурорами не доведено, що вони не зменшились та продовжують існувати. Зазначає, що навіть при винесені судом обвинувального вироку у справі, він вже відбув все покарання, перебуваючи під вартою та продовжує незаконно утримуватись під вартою понад встановлені розумні строки. Крім того, зазначає, що продовження терміну тримання під вартою відбувалось без письмового клопотання прокурора, яке необхідно було вручити стороні захисту не пізніше ніж за 3 години до початку його розгляду. Вважає, що за таких обставин, судом порушено його право на захист, оскільки не надано часу для його підготовки. Таким чином, вважає, що продовження терміну тримання під вартою здійснено з грубими порушеннями ст.ст. 184, 199 КПК України та п. 1 п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також, вважає, що судом не враховано його стан здоров`я та документи, які підтверджують, що такий стан не задовільний та тримання в ІТТ ГУ НП в м. Києві завдає йому страждань у зв`язку із відсутністю там умов для надання відповідного лікування та дотримання його прав, які передбачені ЗУ «Про попереднє ув`язнення». На думку апелянта, судом не наведено відповідних мотивів прийняття ухвали від 16.12.2021 року про продовження строку тримання його під вартою. Вважає, що фактично судом, як і в попередній ухвалі, є лише посилання на те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, здійснив втечу з під варти, перебував у розшуку, тощо, а інших аргументів судом не наведено.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, думку представника потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурорів, обвинуваченого та його захисників, представника потерпілого, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочинів, які йому інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурорами доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що не доведено ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду чи органів слідства та вчинити інше кримінальне правопорушення, є необґрунтованими з огляду на те, що суд врахував тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який хоча і має міцні соціальні зв`язки, проте тривалий час перебував у розшуку, на виклики до суду не з`являвся, а також те, що останнього, який перебуває в статусі обвинуваченого, знову повідомлено про підозру, колегія суддів такожвважає, що ризик ухилення ОСОБА_8 від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є реальним. При цьому дійсних гарантій явки до суду обвинуваченого немає.

Крім того, на переконання колегії суддів, наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, родини, та те що, обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та судимостей не має, на чому наголошує захисник, не може слугувати дійсною гарантією відсутності у ОСОБА_8 наміру переховування від суду та органів слідства та не виключає можливість продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявність громадянств інших країн, міцні дружні та ділові стосунки в Україні та за її межами, майновий стан обвинуваченого, свідчать про підвищений ризик переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_8 без вироку суду відбув все покарання, та перебуваючи під вартою продовжує незаконно утримуватись понад встановлені розумні строки, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки ці питання, за наявності для цього відповідних підстав, підлягають з`ясуванню та перевірці в суді першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті, і не є підставою для звільнення ОСОБА_8 з-під варти, а також виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
Посилання в апеляційній скарзі щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , також не можуть свідчити про зменшення встановлених судом ризиків чи можливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_8 не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року, якою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 лютого 2022 року включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя