Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

02 грудня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000270, внесеному до ЄРДР 09 вересня 2021 року за ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни, Рівненської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , адвоката, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із використанням електронного засобу контролю в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 грудня 2021 року.
Покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися зі свого фактичного місця проживання за адресою АДРЕСА_2 цілодобово без дозволу слідчого, суду;
- повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків 2 групи інвалідності, працює адвокатом, за місцем реєстрації характеризується позитивно, відшкодував потерпілим матеріальну шкоду. А також зазначив, що судово-медична експертиза щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 не була виконана, та ризики, заявлені слідчим, не доведені фактичними доказами.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою продовжити ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Зазначає, що при прийнятті рішення слідчим суддею не враховано тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, а також тяжкість наслідків, до яких призвела дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_8 .
Представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 також вказує на незаконність та неогрунтованість ухвали суду від 02.11.2021 року. Наголошує на тому, що після вчинення ДТП ОСОБА_8 не зупинився, а навпаки намагався втекти від поліції, тобто завідомо залишив без допомоги потерпілу, котра перебувала у небезпечному для життя стані та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій.
Тому представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 також просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою продовжити ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
До початку апеляційного розгляду кримінального провадження представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 подав заяву, в якій він відмовляється від поданої апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання своєї апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_10 та його представника адвоката ОСОБА_9 , які відмовилися від своєї апеляційної скарги та виступили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного, які підтримали відмову від апеляційної скарги представника ОСОБА_9 та заперечили в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 підлягає закриттю, а апеляційна скарга прокурора ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Враховуючи, що адвокат ОСОБА_9 відмовився від своєї апеляційної скарги, апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2021 рокупідлягає закриттю.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178, 183, 196, 199, 331 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

При розгляді клопотання слідчого, судом було встановлено, що прокурором та слідчим в судовому засіданні не наведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зазначено, яким саме чином підозрюваний буде впливати свідків, не наведено та не додано доказів того, що останній може ухилятися від суду, спотворити чи знищити докази у справі, не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам. Тому, слідчий суддя вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде достатнім.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з обраним судом підозрюваному ОСОБА_8 запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , не може слугувати безумовною підставою для продовження щодо останнього строку дії виняткового запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та при цьому ризик переховування обвинуваченого, підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що обраний судом запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 зареєстрований та має постійне місце проживання.

Під час перебування останнього під домашнім арештом, відомостей про порушення обраного запобіжного заходу не надходило. Також слідчий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що підозрюваний на всі виклики з`являвся та процесуальних обов`язків не порушував, що дає колегії суддів підстави вважати, що він усвідомлює наслідки вчиненого діяння та став на шлях виправлення.

Щодо ризику впливу на потерпілих, на якому продовжував наголошувати прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції, то на думку колегії суддів він є безпідставним, так як потерпілий ОСОБА_10 перед судовим засіданням відмовився від поданої апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту апеляційний суд враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора підозрюваний, перебуваючи під домашнім арештом, умови його не порушував, що додатково дає підстави для висновку, що обраний останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року закрити.
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2021 рокувідносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3