справа № 208/2651/20
№ провадження 1-кп/208/4/21
УХВАЛА

12 жовтня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0000083, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про відмову від захисника ОСОБА_9 , суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000083 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Під час судового розгляду, в межах даного кримінального провадження, захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 , у скоєнні кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 187 КК України, здійснює адвокат ОСОБА_9 на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні від 17.06.2021 року № 004-0072887.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від захисника ОСОБА_9 , зазначив що не бажає що б його захищав даний адвокат, що пов`язано з процесуальними питаннями.

Захисник ОСОБА_9 вказав, що це право обвинуваченого обирати для себе захисника, а тому не заперечував щодо його задоволення.

Прокурор, та інші учасники процесу не заперечували проти заявленої відмови.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора, суд приходить до наступного.

Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні - одна з найважливіших гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ст. 63 ч. 2, ст. 129 ч. 3 п. 5 Конституції України та міжнародними актами, які є частиною національного законодавства щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ст. 14 ч. 3 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ст. 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово підкреслював, що сумлінне забезпечення здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, є обов`язком держави. Адекватний захист обвинуваченого як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ від 23 листопада 1989 року в справі «Камасинський проти Австрії» та від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії».

Статтями 59, 63 Конституції України гарантовано кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Відповідно ст. 20 ч. 2 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Підозрюваний, обвинувачений має право, в тому числі на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату (ст. 42 ч. 3 п. 3 КПК України).

Реалізація права на відмову від захисника та відповідна належна правова процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої зокрема передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Виконуючи вимоги норм КПК України, які регламентують порядок відмови від захисника, необхідно враховувати також правові позиції ЄСПЛ, сформульовані в рішенні від 16 грудня 2010 року в справі «Боротюк проти України», в пункті 80 якого зазначено, що: «ані буква, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися (у відкритий чи мовчазний спосіб) від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови». Також у п. 65 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року в справі «Єрохіна проти України» викладена ще одна важлива правова позиція щодо відмови від захисника: «перед тим, як вважати обвинуваченого таким, що відмовився від важливого права за ст. 6 Конвенції, з огляду на непрямі ознаки його поведінки слід переконатися, що він міг розумно передбачити наслідки своєї поведінки».

Зазначені вимоги законів щодо підстав та порядку відмови (заміни) особи (підозрюваного, обвинуваченого) від захисника не вказують на конкретну форму волевиявлення особи, необхідну для вирішення судом питання про відмову від захисника. Не містять зазначені положення законів і покладеного на особу, яка відмовляється від захисника, обов`язку обґрунтовувати чи доводити суду наявність обставин, які, на її думку, вказують на те, що захисник не здійснює належним чином захист та не виконує свої професійні обов`язки.

Отже, за загальним правилом, передбаченим ст. 42 ч. 3 п. 3, ст. 54 ч. 1 КПК України, особа (підозрюваний, обвинувачений) без встановлення будь-яких обмежень та умов, керуючись власним волевиявленням має право відмовитися від захисника або замінити його в будь-який момент кримінального провадження в усній або письмовій формі.

Що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеної у Постанові від 09.09.2021 року у справі № 639/645/19.

Так, згідно до ч. 1 ст. 54 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Згідно до ч. 3 ст. 54 КПК України, відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», право на безоплатну вторинну правову допомогу мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального Кодексу України, захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту

Керуючись ст.42,45 КПК України, п.7 ст.14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», суд, -

постановив:

Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000083, як обвинуваченому у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

- явку якого забезпечити в судове засідання призначене на 22.11.2021 року об 16.00 годині у Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за адресою м. Кам`янське Дніпропетровської області , вул. Ясюковича Ігнатія, 5, каб. 15.

Копію ухвали направити до Дніпропетровського Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3