Справа №359/3962/20
Провадження №1-кп/359/140/2022
У Х В А Л А
в порядку ст. 331 КПК України
12 січня 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого суду присяжних:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду під час судового розгляду кримінального провадження №0008631, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2019 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 149 КК України,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України, -

розглянувши питання доцільності подальшого утримання обвинувачених під вартою в порядку ст. 331 КПК України, та заявлені у цьому зв`язку клопотання сторін,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 149 КК України та ОСОБА_6 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України.

Під час судового засідання, яке було призначено на 12.01.2022 року, судом в складі головуючого суду присяжних в порядку ст. 331 КК України вирішувалось лише питання про доцільність подальшого утримання обвинувачених під вартою та подані у цьому зв`язку сторонами клопотання.

Подані письмові клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, прокурор підтримав, зазначивши, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити процесуальну поведінку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оскільки під тягарем покарання у виді довічного позбавлення волі, вони можуть уникнути суду та ухилитись від кримінальної відповідальності.
Захисник адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту, яке також підтримав як і обвинувачений ОСОБА_4 .
Обвинувачені та їх захисники заперечили щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити останнім запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
При цьому зазначали, що ризик впливу на свідків та потерпілих відсутні, зважаючи на допит останніх в ході судового розгляду. Сімейний стан та міцні соціальні зв`язки дозволяють обвинуваченим перебувати на іншому більш м`якому запобіжному заході, в тому числі і цілодобовому домашньому арешті. Єдиний факт наявності суворого покарання не може свідчити про достатність підстав для утримання їх під вартою до завершення судового розгляду. Тому, жодний із зазначених прокурором ризиків не підтверджений документально і сплив зважаючи на стадію судового розгляду. Крім того, захист звернув увагу, що обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути пов`язаним з відсутністю місця постійного проживання саме в Бориспільському районі за місцем розташування суду. Проте, місце постійного проживання у обвинувачених наявне в м. Київ. Тому захисники та обвинувачені просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Головуючий суддя суду присяжних, заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, стан здоров`я його родини (рідних та близьких), міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей.
Обираючи відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при призначенні кримінального провадження до судового розгляду судом враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.
Дійсно частина зазначених раніше ризиків, передбачених пп. 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, відпали зважаючи на стадію судового розгляду та тривалість утримання обвинувачених під вартою.

В той же час, вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 головуючий суддя виходить з наступного.

Встановлено, що запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що продовжують свою дію відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2021 року закінчується о 24.00 год. 25.01.2022 року, однак завершити розгляд справи до указаної дати неможливо, а наступне судове засідання призначено на 16.00 год. 04.02.2022 року.
З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.
Ця обставина свідчить про те, що під впливом тяжкості покарання вони можуть переховуватись від суду, тобто обвинувачені мають можливість ухилитись від кримінальної відповідальності та суду, зважаючи на застосування до них менш тяжчого запобіжного заходу. Залишається, беззаперечно і висока імовірність перешкоджання обвинуваченими кримінальному провадженню іншим чином у зв`язку з відсутністю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам переховування обвинувачених від суду та перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Тримання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства та правопорядку, а досягнення таких цілей становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у разі визнання їх винуватими, головуючий суддя вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачені можуть вживати заходів для переховування від суду, ухилення від явки до суду, ускладнення завершення судового розгляду.

Ці обставини, а також суспільний резонанс справи, в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченим, вони будуть переховуватись від суду, та у такий спосіб істотно перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Враховуючи наявні ризики, які станом на 12.01.2022 року не перестали існувати та не зменшилися, головуючий суддя суду присяжних вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити ненастання цих ризиків та належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів.
Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
З огляду на це головуючий суду присяжних вважає допустимим продовжити ОСОБА_4 та ОСОБА_6 дію запобіжних заходів у вигляді тримання їх під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави, оскільки злочин, в якому обвинувачуються останні, вчинено із застосуванням насильства та спричинив загибель людини (п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України).
При цьому, на думку суду, станом на 12.01.2022 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою узгоджується також зі стадією судового провадження та з урахуванням терміну, протягом якого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вже утримуються під вартою, і являє собою єдиним засобом уникнення ризиків, що указані вище, а їх реальність настання не збігла з часом проведення розгляду справи в суді.
На підставі викладеного та керуючись ст. 177-178, 181-183, 184, 192-199, 206, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Продовжити утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах Держаної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24.00 год. 13.03.2022 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Продовжити утримувати обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах Держаної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24.00 год. 13.03.2022 року.

Ухвала суду про продовження дії обвинуваченим запобіжних заходів може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з моменту проголошення ухвали суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 14.01.2022 року.

Головуючий: ОСОБА_1