Справа № 359/8370/21
Провадження № 1-кс/359/1304/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представників заявника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув в приміщенні суду у судовому засіданні з повною технічною фіксацією клопотання Бучанської міської ради Київської області про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001718, від 23.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 356, ч.2 ст. 246, ч.1 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и в :

У проваджені Бориспільського міськайонного суду Київської області перебуває клопотання Бучанської міської ради Київської області про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001718, від 23.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 356, ч.2 ст. 246, ч.1 ст. 364 КК України, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: :01:040:0116, площею 2,0112 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що був накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001718 від 23.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 356,ч.2 ст. 246,ч.1 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0001718, від 23.06.2017, накладено арешт на нерухоме майно саме: земельну ділянку, кадастровий номер: :01:040:0116, площею 2,0112 га, що розташована за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Лісова 1-А, що був накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 року.

Підставою для винесення ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 18.11.2019 року, було рішення Верховного Суду у справі №367/4187/14, яким встановлено, що земельні ділянки, загальною площею 890 га, в тому числі земельна ділянка, яка була передана в оренду ТОВ «Комфорт-ЛТД», знаходиться в державній власності та мала статус земель лісового фонду, а отже Бучанська міська рада не мала права розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, та незаконно вчинила дії по передачі в оренду.

Рішення Ірпінського міського суду від 17.10.2014 у справі № 367/4187/14-ц, яке є ключовим доказом прокуратури в рамках даної справи, на сьогоднішній день переглянуто Ірпінським міським судом та залишено в силі Київським апеляційним судом, за результатами перегляду яким було винесено постанову від 06 жовтня 2020 року, яка 26 травня 2021 року залишена в силі Постановою Верховного Суду яка є остаточною і оскарженню не підлягає.

Вказана постанова переконливо спростовує всі обставини, які могли б тим чи іншим чином підвередити в діях осіб склад кримінального правопорушення. Зокрема, Постанова, підтверджує відсутність на території міста Буча будь-яких земель лісогосподарського призначення, крім земель Клавдіївського лісгоспу площею 42, 6 га.

Так, про належність території умовною площею 890 га до меж міста Буча та відсутність на ній лісу 1 категорії свідчить вищезазначена постанова Верховного суду України від 26.05.2021 по справі №367/4187/14-ц.

26.05.2021 Верховним Судом було винесено постанову у справі № 367/4187/14-ц за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та КП «БУЖКГ» Бучанської міської ради до Бучанської міської ради та ОСОБА_9 , правонаступником якого є ОСОБА_10 та третіх осіб про скасування рішень міської ради та витребування земельних ділянок на користь держави. Даною постановою залишено в силі рішення Ірпінського міського суду від 23.04.2020 та постанову апеляційного суду від 06.10.2020 залишити без змін.

Предметом розгляду даної справи стали в першу чергу наступні обставини: 1) належність чи неналежність земельної ділянки до території так званої Бучанської лісової дачі площею 890 га; 2) належність чи неналежність самої Бучанської лісової дачі до земель лісогосподарського призначення та факт її розташування в межах чи за межами населеного пункту Буча.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду Постановою від 26.05.2021 року по справі № 367/4187/14-ц встановив наступні обставини, які згідно ст. 82 ЦПК України не потребують доказування: землевпорядна та містобудівна документація 1961 та 1975 років не містить відомостей про землекористування територією умовною площею 890 га (Бучанська лісова дача) спеціалізованими державними підприємствами лісового господарства, зокрема Бучанським лісгоспом; спірна земельна ділянка площею 890 га, яку частково (площею 252,9 га) обслуговувала Бучанська лісогосподарська установа, у 2002 році перебувала у межах селища Буча та статусу земель лісу 1-ї категорії не мала, що є нововиявленими обставинами в цій справі; Бучанська селищна рада мала повноваження розпоряджатися земельними ділянками у межах території 890 га, у тому числі і 252,9 га, які обслуговувала Бучанська лісогосподарська установа у 2002 році, та передавати земельні ділянки громадянам під забудову протягом 2006-2012 років; територія колишньої Бучанської лісової дачі площею 890 га знаходилась у межах селища Буча задовго до прийняття Бучанською селищною радою оскаржуваного рішення від 25 червня 2002 року № 71/1-4-ХХІV «Про віднесення земель Бучанської селищної ради, які обслуговує Бучанська лісогосподарська установа Київського обласного житлово-комунального управління, до земель житлової та громадської забудови».
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать і висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 27 вересня 2017 року стосовно повноважень сільської, селищної, міської ради щодо розпорядження земельними ділянками у межах населеного пункту (села, селища, міста).

Таким чином з вищенаведеної інформації, саме Бучанська міська рада, у межах компетенції, мала і має право розпоряджатись землями та майном від імені та в інтересах територіальної громади в межах м. Буча.

У зв`язку з вищевикладеним, правова підстава для арешту нерухомого майна, а саме земельної ділянки за адресою: м. Буча, вул. Лісова, 1-а, кадастровий номер :01:040:0116, що належить до комунальної власності Бучанської міської ради, відсутня.

Заявник вважає, що арешт нерухомого майна, а саме земельної ділянки за адресою: м. Буча, вул. Лісова, 1-а, кадастровий номер :01:040:0116, що належить до комунальної власності Бучанської міської ради, обмежує права власника територіальної громади м. Буча в особі Бучанської міської ради Київської області на володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

В судовому засіданні, представники Бучанської м/р підтримали клопотання та просили його задоволити.

Прокурор заперечував проти скасування арешту в кримінальному провадженні №№0001718, від 23.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 356, ч.2 ст. 246, ч.1 ст. 364 КК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, ознайомившись із матеріалами клопотання, матеріалами кримінального провадження №0001718, від 23.06.2017, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до сталої практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Зегіез А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 18.11.2021, у справі № 359/10622/19, провадження № 1-кс/359/3655/2021, задоволено клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001718, від 23.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 356, ч.2 ст. 246, ч.1 ст. 364 КК України, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: :01:040:0116, площею 2,0112 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена ухвала обґрунтована тим, що вищевказана земельна ділянка була об`єктом злочинних дій.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0001718 від 23.06.2017, судом встановлено, що 26.05.2021 Верховним Судом було винесено постанову у справі № 367/4187/14-ц за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та КП «БУЖКГ» Бучанської міської ради до Бучанської міської ради та ОСОБА_9 , правонаступником якого є ОСОБА_10 та третіх осіб про скасування рішень міської ради та витребування земельних ділянок на користь держави. Даною постановою залишено в силі рішення Ірпінського міського суду від 23.04.2020 та постанову апеляційного суду від 06.10.2020 залишити без змін.

Таким чином з вищенаведеної інформації, саме Бучанська міська рада, у межах компетенції мала і має право розпоряджатись землями та майном від імені та в інтересах територіальної громади в межах м. Буча.

За даних обставин, слідчий суддя прийшов до переконання про скасування арешту.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 100, 170,173-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання Бучанської міської ради Київської області про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001718, від 23.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 356, ч.2 ст. 246, ч.1 ст. 364 КК України, задоволити.

Скасувати арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:040:0116, площею 2,0112 га, що розташована за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Лісова 1-А, що був накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 року.

Скасувати заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обмежень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером: :01:040:0116, що належить до комунальної власності Бучанської міської ради Київської області (право суборенди ТОВ «Комфорт ЛТД» ДРПОУ 30407044).

Повний текст ухвали буде проголошено о 08.30 год. 10.12.2021 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1