Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/350/2022 Справа № 641/6646/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000769 від 04.08.2021 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, пенсіонера, інваліда III групи, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.07.2021 близько 17:00, ОСОБА_5 перебуваючи поблизу під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення останньому тілесних ушкоджень, з мотивів особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов з правого боку впритул до ОСОБА_4 , який сидів на дерев`яному стільці на площадці вищевказаного під`їзду, та взявши обома руками за сидіння стільцю, кинув останнього зі стільцем на асфальтобетонне покриття, в результаті чого ОСОБА_4 отримав закриту тупу травму плечового поясу правої верхньої кінцівки у вигляді перелому акроміального кінця ключиці зі значним зміщенням кісткових уламків, а також з наявністю великої гематоми в ділянці проекції правого плечового суглобу з розповсюдженням в область груді, спини та шиї, яка не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості та садно на тлі синця в лобній ділянці по умовно-серединній лінії на кордоні з тім`яною; садна в ділянці правої скроні; забійні рани на тлі синця на зовнішній поверхні правої гомілки доходячи до ділянки проекції зовнішньої кісточки на рівні середньої, нижньої третини; забійна рана в проекції зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 , який лежав на асфальтобетонному покритті та наніс один удар ногою, взутою в черевик, в обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив синець в лівій навколоочній ділянці та крововилив під з`єднувальну оболонку лівого ока зовні від райдужки, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно він, 18.07.2021 приблизно о 17:00 годині, знаходячись поблизу під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту між ним та ОСОБА_4 , підійшов до останнього та кинув дерев`яний стілець, на якому сидів ОСОБА_4 , разом з ним, на асфальт. Після чого підійшов до ОСОБА_4 , який лежав на асфальті, та наніс один удар ногою в область голови.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_5 та пояснив, що 18.07.2021 приблизно о 17:00 годині, він сидів на дерев`яному стільці біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 . В ході словесного конфлікту між ним та ОСОБА_5 , останній підійшов до нього впритул та кинув дерев`яний стілець разом з ним. Після чого підійшов та наніс один удар ногою в область голови.

Враховуючи, що ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинувачених.

Так, ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує його покарання є щире каяття.

Обставини, що обтяжують його покарання по справі відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні та наявні обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням із застосуванням ст. ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_5 можливо виправити без реального відбуття покарання.

Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1