Справа № 439/1828/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1103/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 , -

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі; за ч.1 ст. 263 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі.

На підставі ч.ч.1-3 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2017 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком три роки три місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 в другій декаді липня 2018 року (точної дати та часу не встановлено) під час перебування в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 побачив серед сміття поліетиленовий пакет, розпакувавши який виявив у ньому корпус ручної наступальної гранати РГД-5, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, та знаючи, що вони виключені із вільного обігу, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на придбання вказаних бойових припасів, діючи незаконно, умисно, взяв у руки згорток з вищевказаними предметами, тим самим придбав вказані бойові припаси, й розуміючи протиправність своїх дій та, маючи реальну можливість добровільно видати дані боєприпаси органам влади, цього не зробив, а незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року переніс вказаний згорток із боєприпасами, до місця свого тимчасового проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, 06 вересня 2018 року під час проведення обшуку, працівниками Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області, на підставі ухвали слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2018 року, в будинку за адресою: АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено боєприпаси, а саме: корпус ручної наступальної гранати РГД-5, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2. Згідно висновку експерта №2/136е, №3/955 від 17 жовтня 2018 року корпус ручної гранати РГД-5 в конструктивному поєднанні з підривником УЗРГМ-2 «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» - є ручною наступальною гранатою РГД-5, яка придатна до вибуху та відноситься до категорії вибухових пристроїв та категорії боєприпасів.

Крім цього, 01 серпня 2018 року, близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом відкриття гаражних дверей, проник у гаражне приміщення, яке розташоване на господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав бувший у використанні шуруповерт марки «Vorhut VDS82», вартістю 566,67 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищезазначену суму.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Наголошує, що судом не враховано те, що потерпілий ОСОБА_9 не бачив як ОСОБА_6 вчиняв злочин, а бачив лише як він залишив на проїжджій частині сумку із інструментами.

Акцентує, що судом констатовано таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення, однак згідно матеріалів справи та показань свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_6 мав вільний доступ на територію подвір`я потерпілого. Доказів того, що він прийшов з умислом на таємне проникнення, немає.

Вважає, що судом не дотриманні вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у провадженні. Суд на обґрунтування свого висновку, щодо винуватості обвинуваченого, належним чином не перевірив та не спростував твердження сторони захисту, а обмежився формальним посиланням, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів доведена зібраними та дослідженим у справі доказами.

Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_6 послідовно протягом всього судового розгляду не визнавав свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст. 263 КК України та наполягав на тому, що він не проживає за адресою АДРЕСА_4 і зброю або боєприпаси за цією адресою ніколи не зберігав та взагалі її не купував.

Зазначає, що з відеозапису вбачається, що згорток із боєприпасами був виявлений у кімнаті із вільним доступом, адже у будинку немає вікон та не зачиняються двері. Під час виявлення зазначених предметів, ОСОБА_6 повідомив, що це не його речі. Крім цього, слідчий експеримент у кримінальному провадженні № 0000451, внесеному до ЄРДР 30 липня 2018 року проведений 12 листопада 2018 року без залучення захисника, участь якого у відповідності до ст. 52 КПК України є обов`язковою, оскільки ОСОБА_6 перебував на обліку з 10 січня 2018 року у лікаря-нарколога з діагнозом розлад психіки та поведінки, спричинений вживанням алкоголю. Таким чином, протокол проведення слідчого експерименту від 12 листопада 2018 року з фототаблицями до нього є недопустимим доказом.

Стверджує, що ОСОБА_6 себе обмовив під час слідчого експерименту, оскільки в суді першої інстанції він заявляв, що не пам`ятає той період, а слідчий експеримент був проведений після 3-х місяців з дня відкриття кримінального провадження.

На думку апелянта, показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та дільничого ОСОБА_12 під час судового слідства не підтверджують того, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив крадіжку з гаража потерпілого.

Просить скасувати вирок Бродівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року та закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України.

Так, кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003, «Вітрук проти України» від 16.09.2010, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 та інші).

Кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року надійшло в провадження апеляційного суду 22 жовтня 2020 року та з цього часу було призначено сім судових засідань, в жодне з яких обвинувачений та його захисник не з`явились, остання п`ять разів подавала клопотання про відкладення з різних підстав, однак жодних підтверджуючих документів не надала, а відтак, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, допустимість і належність яких, не викликає сумніву, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , протоколами слідчих дій і висновками експертиз, що логічно пов`язані між собою, ретельно досліджені й перевірені в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка, з чим погоджується і апеляційний суд.

Дані докази, в своїй сукупності, на переконання колегії суддів, вірно покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Безпідставними колегія суддів вважає покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту від 12 листопада 2018 року з фототаблицями, оскільки зміст та форма складених за результатами відповідної слідчої дії процесуального документа відповідає положенням ст.ст. 104, 105 КПК України, окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що протокол без будь-яких зауважень і заперечень був підписаний підозрюваним ОСОБА_6 , учасниками слідчого експерименту та присутніми понятими.

Також, апелянт стверджує, що відповідна слідча дія у даному кримінальному провадженні повинна була проводитись за обов`язкової участі захисника, оскільки ОСОБА_6 перебував на обліку з 10 січня 2018 року у лікаря-нарколога з діагнозом розлад психіки та поведінки, спричинений вживанням алкоголю.

Так, за змістом ст. 240 КПК України слідчий експеримент це слідча (розшукова) дія, яка полягає в тому, що слідчий та/або прокурор в присутності понятих, а в необхідних випадках за участю спеціаліста, підозрюваного, потерпілого, свідка, захисника, представника, з метою перевірки уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проводить відтворення дій, обстановки, обставин певної події та інші необхідні досліди чи випробування.
За правилами п.1 ч.1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Згідно п.2 ч.2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується, зокрема, у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності.

Разом з тим, висновком судово-психіатричного експерта №152 від 17 квітня 2019 року (т.1, арк. 56-58) встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 в період інкримінованих йому дій хронічними психічними захворюваннями не страждав і в стані афекту не перебував, однак виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Окрім цього констатовано, що ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Виходячи з наведеного, колегією суддів не встановлено порушень права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відтак, на думку колегії суддів, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб і на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 та ч.1 ст. 263 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення та як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, призначив таке у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65, 70, 71 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Крім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бродівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4