Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/731/2021 Справа № 646/5526/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року

Комінтернівський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000253 від 24.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження , щодо ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в якій також вказує про відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , оскільки прокурор не довела ризики , можливість вчинення тиску на свідків та втечу. Просили змінити на запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. У ОСОБА_5 є мати та сестра , тобто в нього стійкі соціальні зв`язки.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку:

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім того, наявні ризики переховування від суду.
Приймаючи до уваги, що ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова суду від 20 серпня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 припиняє свою дію 19 жовтня 2021 року, а судове слідство не розпочате , суд вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 331, 369-372, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Продовжити строк тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, строком на 60 днів, тобто до 11 грудня 2021 року.

Ухваламоже бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1