Провадження № 1-кп/127/519/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2022 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001721 від 25.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.7 ч. 2 ст. 115 КК України.
У ході судового провадження на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на розгляд учасників судового провадження питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу, так як саме на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Вказане означає, що саме на суд, який здійснює судове провадження, покладаються функції контролю за обґрунтованістю обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доцільністю його збереження.
У ході судового провадження прокурор ОСОБА_6 просив суд продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого умисного злочину, не має постійного місця проживання на території Вінницької області, не має міцних соціальних зв`язків, а тому він може продовжувати вчинювати злочини, може переховуватись від суду, а також обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та просив суд скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній на даний час засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2021 до чотирьох місяців арешту, даний вирок набрав законної сили, однак не виконується у зв`язку із тим, що у вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Так, глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).
Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.
З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2020 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 неодноразово продовжувався. А також, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.12.2021 ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 залишено без змін.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.
З урахуванням вказаного суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки останній відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу, зареєстрований на території Донецької області, до затримання проживав у хостелі.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив інкримінований злочин під час того, як у провадженні суду перебувало кримінальне провадження відносно нього, до затримання не працював та не мав офіційного джерела доходу, а тому він може продовжувати вчинювати злочини, оскільки ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, до затримання тимчасово проживав у хостелі, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, а тому він може переховуватись від суду, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 достеменно відоме місце проживання потерпілого, він може чинити тиск на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, суд звертає увагу, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні був застосований 26.12.2020, натомість вирок відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України було ухвалено пізніше, лише 04.08.2021.
Так, дійсно, зазначений вирок набрав законної сили, був звернений до виконання, однак не виконується у зв`язку із тим, що у вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Висновків щодо скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні суд не дійшов, оскільки прокурором повністю наведено та підтверджено ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Разом з тим, залишення обвинуваченого ОСОБА_5 для подальшого відбування покарання у виді чотирьох місяців арешту, у подальшому, після відбуття зазначеного покарання може призвести до повторного застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у вказаному кримінальному провадженні.
У зв`язку з наведеним суд не вбачає підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та залишення останнього за місцем тримання під вартою для подальшого відбування покарання у вигляді чотирьох місяців арешту.
Крім того, суд звертає увагу, що у разі доведення вини обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні та ухвалення відносно нього відповідного вироку, судом при призначенні покарання буде враховано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.
При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а у клопотанні захисника ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.
Продовжити ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.04.2022 включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.
Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: