Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

14 грудня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000571 від 10 лютого 2018 року, № 0002592 від 20 липня 2018 року, № 0001848 від 22 травня 2018 року, № 0002704 від 09 червня 2017 року, № 0000044 від 04 січня 2020 року за апеляційними скаргамизахисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні (з поданими змінами і доповненнями до апеляційної скарги) на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2020 року

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липини Луцького району Волинської області, жителя, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працює, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням дворічного іспитового строку, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 травня 2018 року скасовано звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням та направлено в місця позбавлення волі для відбування вказаного покарання за вироком суду,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 08 червня 2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2014 року невідбуте покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць 3 дні, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29 січня 2015 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 5 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Верба Дубенського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 липня 2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 03 січня 2020 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2020 року визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року і ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 травня 2018 року, та остаточно ОСОБА_6 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення, з дня його етапування до суду для розгляду кримінального провадження, тобто з 15 листопада 2018 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 22 жовтня 2020 року, тобто з дня постановлення вироку.
Визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 терміни перебування під вартою з 24 вересня 2018 року, тобто з моменту фактичного затримання по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання вартою відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 22 жовтня 2020 року, тобто з дня постановлення вироку.
Визнано винним ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:
за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_8 терміни перебування під вартою з 17 січня 2019 року по 08 листопада 2019 року, з 15 листопада 2019 року по 03 січня 2020 року та з 04 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 22 жовтня 2020 року, тобто з дня постановлення вироку.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2018 року, 14 січня 2020 року, а саме, на гумові черевики зі штучним хутром коричневого кольору 44 розміру, гумові черевики зі штучним хутром коричневого кольору 44 розміру, гумові черевики із зображенням трави багряного кольору 41 розміру, мобільний телефон марки "Nokia" моделі "200" білого кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової трасологічної експертизи № 138 в сумі 3003 грн., товарознавчої №107 в сумі 715 грн., на загальну суму 3718 грн. 22 коп., в рівних долях з кожного по 1859 грн., з ОСОБА_7 витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 373 в сумі 858 грн., з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 82 в сумі 572 грн., в рівних долях з кожного по 286 грн., з ОСОБА_8 витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 2 в сумі 1256 грн. 08 коп., відповідно.
За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , 06 червня 2017 року, приблизно о 06 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, перебуваючи в приміщенні "Теремнівських саун" що по вул. Мисливській, буд. 1, у м. Луцьку, шляхом вільного доступу, таємно викрав із столу мобільний телефон марки "Meizu M5s", imei1: НОМЕР_3 , іmei2: НОМЕР_4 , вартість якого згідно висновку експерта № 82 від 02 березня 2018 року, становить 2450 грн. 23 коп. із чохлом-накладкою, вартістю 70 грн. 21 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 2520 грн. 44 коп.
Крім того, він же, 17 грудня 2017 року, приблизно о 14 год. 04 хв., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи в магазині "Продукти 1124" ТзОВ "АТБ-Маркет", що розташований в м. Луцьку по пр. Соборності, буд. 11, таємно викрали з полиці торгового ряду пляшку бренді марки "Шабо Шабский", об`ємом 0,5 л, закупівельна вартість якого становить 109 грн. 97 коп. та пляшку бренді марки "Шабо Шабский", об`ємом 0,25 л, закупівельна вартість якого становить 54 грн. 99 коп., чим завдали ТОВ "АТБ-Маркет" матеріальної шкоди на загальну суму 164 грн. 96 коп.
ОСОБА_6 , 17 грудня 2017 року, приблизно о 15 год. 05 хв., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи в магазині "Продукти 1124" ТзОВ "АТБ-Маркет", що розташований в м. Луцьку по пр. Соборності, буд. 11, таємно викрали з полиці торгового ряду пляшку коньяку марки "Коблево 5*", об`ємом 0,5 л, закупівельна вартість якого становить 138 грн. 52 коп. та пляшку бренді марки "Шабо Шабский", об`ємом 0,5 л, закупівельна вартість якого становить 109 грн. 97 коп., чим завдали ТОВ "АТБ-Маркет" матеріальної шкоди на загальну суму 248 грн. 49 коп.
Він же, 17 грудня 2017 року, приблизно о 15 год. 15 хв., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи в магазині "Продукти 1124" ТзОВ "АТБ-Маркет", що розташований в м. Луцьку по пр. Соборності, буд. 11, таємно викрали з полиці торгового ряду пляшку бренді марки "Шабо Шабский", об`ємом 0,5 л, закупівельна вартість якого становить 109 грн. 97 коп. та пляшку коньяку марки "Шустов 3*", об`ємом 0,5 л, закупівельна вартість якого становить 119 грн. 46 коп., чим завдали ТОВ "АТБ-Маркет" матеріальної шкоди на загальну суму 229 грн. 43 коп.
17 грудня 2017 року, приблизно о 16 год. 08 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи в магазині "Продукти 1124" ТзОВ "АТБ-Маркет", що розташований в м. Луцьку по пр. Соборності, буд. 11, таємно викрали з полиці торгового ряду дві пляшки коньяку марки "Франце 5*", об`ємом 0,5 л, закупівельна вартість якого становить 138 грн. 52 коп., кожна та пляшку коньяку марки "Коблево 5*", об`ємом 0,5 л, закупівельна вартість якого становить 138 грн. 52 коп., чим завдали ТОВ "АТБ-Маркет" матеріальної шкоди на загальну суму 415 грн. 56 коп., однак злочин ними не закінчено з причин, що не залежали від їх волі, оскільки вони вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але були виявлені і затримані безпосередньо в приміщенні магазину "Продукти 1124" ТзОВ "АТБ-Маркет" охоронником ОСОБА_15 .
Крім того, він же, 10 лютого 2018 року, приблизно о 03 год. 00 хв., діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб із особою, кримінальне провадження відносно якої закрито та ОСОБА_7 , знаходячись приміщені підвалу за адресою АДРЕСА_4 , проникли у приміщення підвалу № 6, звідки повторно, таємно викрали металеву каструлю зеленого кольору, вартість якої згідно висновку експерта № 107 від 19 березня 2018 року, становить 400 грн., сани, вартість яких згідно висновку експерта № 107 від 19 березня 2018 року, становить 145 грн., та металеву драбину, вартість якої згідно висновку експерта №107 від 19 березня 2018 року становить 93 грн. 80 коп., чим завдали потерпілому ОСОБА_16 майнової шкоди на загальну суму 638 грн. 80 коп.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкримінується те, що, 21 травня 2018 року, приблизно о 10 год. 40 хв., перебуваючи на території кладовища, що за адресою: АДРЕСА_5 , за попередньою змовою групою осіб із особою, кримінальне провадження відносно якої закрито, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав металеву хвіртку синьо-зеленого кольору, належну потерпілому ОСОБА_17 , вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 373 від 04 липня 2018 року, становить 478 грн. 33 коп. та металеву хвіртку білого кольору, належну потерпілому ОСОБА_18 , вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 373 від 04 липня 2018 року, становить 450 грн. 83 коп., чим завдали потерпілому ОСОБА_18 та ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.
Разом з цим, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який інкриміновано йому органом досудового розслідування, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно, за попередньою змовою групою з особою, кримінальне провадження відносно якого закрито та кваліфікував їх, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 , 04 січня 2020 року, приблизно о 11 год. 11 хв., знаходячись в приміщенні Автостанції № 1, що за адресою: м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 39, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, яке виразилось у проникненні рукою через відчинене вікно до приміщення торгівельного кіоску "Ремонт мобільних телефонів", де з торгової вітрини, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки "Nokia", моделі "200", білого кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи № 2 від 10 січня 2020 року, становить 266 грн. 67 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_19 майнову шкоду на вказану суму.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 покликається на суворість призначеного покарання.
Вказує, що вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 він визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, обставини, які обтяжують покарання за вчинення даного злочину, відсутні, допитані потерпілі просили суворо його не карати, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у скоєному, просив вибачення у потерпілих, що, на його думку, значно пом`якшує його покарання. Зазначає, що усвідомив протиправність своїх дій, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, хоче стати на шлях виправлення і не вчиняти більше злочинів. Звертає увагу, що вказані обставини судом першої інстанції не були взяті до уваги у повному обсязі.
Просить вирок суду першої інстанції стосовно нього змінити в частині призначення покарання за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Прокурор у апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого ОСОБА_8 та тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Вказує, що при призначенні покарання щодо ОСОБА_8 судом не застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а саме ч.4 ст. 70 КК України.
Зазначає, що ОСОБА_8 вчинив 17.12.2017 року вказані кримінальні правопорушення до постановлення щодо нього вироку Ківерцівського районного суду від 04 липня 2018 року, а тому при призначенні покарання необхідно було застосувати вимоги ч.4 ст. 70 КК України.
Звертає увагу, що аналіз відомостей, які характеризують обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказує на те, що дані особи являють собою підвищену небезпеку для оточуючих, оскільки раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, та відбували покарання у місцях позбавлення волі, суспільно-корисною працею не займаються, ніде не працюють.
Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 22 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.3 ст. 185 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 70 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч.4 ст. 70 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, міру покарання ОСОБА_6 за вироком Луцького міськрайонного суду від 22.10.2020 року залишити без змін.
В змінах і доповненнях до апеляційної скарги прокурор вказує, що у справі суд після виходу з нарадчої кімнати проголосив новий вирок, резолютивна частина якого істотно відрізняється від тексту вироку, наявного в матеріалах кримінального провадження, зокрема, міститься текст, який не оголошувався судом під час проголошення судового рішення, і навпаки, відсутній текст, який було оголошено в судовому засіданні, що на думку прокурора, свідчить про суперечність висновків суду та істотне порушення вимог ст. 370, 374 КПК України щодо недопущення подвійного тлумачення висновків суду, наведених у вироку.
Зазначає, що як вбачається зі змісту ухвал суду від 27 серпня 2018 року і 19 лютого 2019 року, а також звукозапису судових засідань, суд за відсутності обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 27 серпня 2018 року та ОСОБА_6 19 лютого 2019 року здійнив фактично судовий розгляд та прийняв рішення про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав відносно інших співучасників ОСОБА_20 і ОСОБА_21 у зв`язку з їх смертю, не з`ясувавши думку обвинувачених щодо такої можливості, зважаючи на заперечення ОСОБА_7 вини у інкримінованих йому злочинах і вчинення їх у співучасті.
Звертає увагу, що суд перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.2 ст. 186 на ч.2 ст. 185 КК України без зазначення будь-яких мотивів і доводів відкинув обвинувачення у цій частині, натомість прийшов до суперечливого висновку про наявність обтяжуючої покарання останньому обставини вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 22.10.20 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.3 ст. 185 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. У решті вирок Луцького міськрайонного суду від 22.10.2020 року залишити без змін.
Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 покликається на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Зазначає, що судом не надано аналіз кожного доказу, не вказано, які саме відомості із конкретного доказу підтверджують винуватість обвинуваченого.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення 04.01.2020 року огляду місця події, що свідчить про незаконність проведення та недопустимість доказу протоколу огляду місця події від 04 січня 2020 року. Факт запису відео із камер відео спостереження поза часовими рамками здійснення огляду місця події та до внесення відомостей до ЄРДР, що на думку захисника, свідчить про незаконність процедури вилучення та недопустимість як доказу вказаного відеозапису. Покликається і на недопустимість як доказу протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, оскільки, на думку захисника, відбулось всупереч вимогам ст. 208 КПК України.
Вважає, що відсутні докази на підтвердження завдання потерпілому ОСОБА_19 шкоди.
Просить вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2020 року змінити. ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті вирок залишити без зміни.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора з відповідними змінами і доповненнями, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами і доповненнями і заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора і не заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що при розгляді кримінального провадження суд повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції при прийнятті рішення вказані вимоги закону дотримані у повному обсязі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України та висновки суду щодо таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку.

Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , за епізодом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який показав, що не погоджується із даною органом досудового розслідування кваліфікацією вчинених його дій, оскільки, на його думку, проникнення до приміщення не було, продавець був його знайомим та добровільно дав йому телефон, його вина у вчиненні інкримінованого злочину, об`єктивно доведена доказами, дослідженими судом першої інстанції, яким надана відповідна правова оцінка.
Так, з показань потерпілого ОСОБА_19 вбачається, що в той період часу, напередодні, віддав своєму знайомому, який має магазин на автостанції, мобільний телефон, щоб той його продав. Про викрадення майна дізнався від ОСОБА_22 . Пізніше, на відео з камер спостереження, побачив, як невідомий чоловік засунув руку через вікно у магазин, звідки викрав телефон, який знаходився на поличці. На даний час телефон повернуто.
Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_22 суду показав, що того дня, знаходився в магазині, який на автостанції по вул. Конякіна в м. Луцьку. Піднявши голову, побачив рух руки та те, що з полички магазину зник мобільний телефон. Повідомив ОСОБА_19 про подію в телефонному режимі. З камер відеоспостереження побачив, як той самий чоловік викрав майно з магазину.
Як вбачається з вироку суду окрім чітких, послідовних та узгоджених між собою показань потерпілого, свідків, винуватість ОСОБА_8 підтверджується і дослідженими письмовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04 січня 2020 року щодо викрадення мобільного телефону.
Даними протоколу огляду місця події з доданими фототаблицями та диском від 04 січня 2020 року зафіксовано місцезнаходження металевого контейнера, який розміщений в приміщенні АС № 1 м. Луцька та його внутрішню обстановку.
Протоколом огляду документу (відеозапису) від 05 січня 2020 року зафіксовано факт вчинення крадіжки телефону саме ОСОБА_8 .
Протоколом огляду документу (відеозапису) з доданим диском від 05 січня 2020 року зафіксовано проведення огляду оптичного диску, на якому знаходяться відеозаписи від 04 січня 2020 року з камер відеоспостереження, які розміщені у внутрішній частині приміщення АС № 1, що за адресою: м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 39.
Судом враховано і дані висновку експерта № 2 від 10 січня 2020 року, згідно якого, ринкова вартість мобільного телефону марки "Nokia", моделі "200", білого кольору на момент викрадення, станом на 04 січня 2020 року могла складати 266 грн. 67 коп.
Судом надано відповідну оцінку показання обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу відсутності проникнення до іншого приміщення під час викрадення мобільного телефону та добровільну йому передачу телефону свідком, розцінивши їх як намагання уникнути законного та справедливого покарання, адже такі його покази повністю спростовуються дослідженими доказами у кримінальному проваджені та не узгоджуються із іншими доказами по справі, зокрема, показаннями потерпілого та свідка, які є послідовними і узгоджуються між собою та протоколами слідчих (розшукових) дій та відео носіїв. При цьому суд прийшов до переконливих висновків що органом досудового розслідування правова кваліфікація дій надана вірно, адже ОСОБА_8 під час вчинення крадіжки застосував певний спосіб викрадення майна, а саме, засунув руку до вагончика, тобто незаконно здійснив вторгнення до іншого приміщення без входу в нього.
Предметом оцінки судом першої інстанції були і доводи сторони захисту з приводу визнання недопустимості протоколу огляду місця події від 04 січня 2020 року з доданим відеозаписом та протокол затримання особи від 05 січня 2020 року з наведенням відповідного мотивування у вироку.
Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що посилання сторони захисту, що вищевказані докази отримані внаслідок незаконних дій щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не ґрунтуються на відомостях про явні порушення встановленого процесуальним законом порядку отримання доказів або їх отримання внаслідок істотного порушення права та свобод людини, що в дійсності могли свідчити про їх очевидну недопустимість.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадженні судом першої інстанції.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора щодо суворості та м`якості призначеного покарання, зокрема, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно, то, на думку колегії суддів, вони не знайшли свого підтвердження, виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання, яке є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу винних.
Так, визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень (ч. 2 ст. 50 КК України), то, на переконання колегії суддів, обраний судом першої інстанції вид та міра покарання у виді позбавлення волі, є пропорційною тяжкості кримінальних правопорушень.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд з прав людини наголошував, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорій нетяжких та тяжких, дані про їх особи - посередні їхні характеристики по місцях проживання, дані про неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, інформацію про те, що збитки завдані їх діями потерпілим відшкодовано частково, у тому числі, шляхом повернення працівниками поліції викраденого майна, думки потерпілих та представника потерпілого, які в поданих письмових заявах, щодо міри покарання покладались на розсуд суду та думку потерпілого ОСОБА_19 в судовому засіданні, який просив суворо покарати ОСОБА_8 . Судом враховано і відомості про їх стан здоров`я, зокрема, ОСОБА_7 , який перебуває на диспансерному обліку у ВОНД з 2004 року з діагнозом "Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності" та ОСОБА_8 , який перебуває на консультативному обліку у ВОНД з 2017 року з діагнозом "Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація". До обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом віднесено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставинами, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність і достатність призначення покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкції частин статей, які передбачають покарання за інкриміновані злочини з призначенням покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України з застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.
На думку колегії суддів, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, визначене судом першої інстанції обвинуваченим покарання в межах ізоляції від суспільства є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.Колегія суддів вважає, що у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора щодо суворості та м`якості призначеного покарання, зокрема, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно, колегія суддів, враховуючи, дотримання судом першої інстанції належним чином вимог ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченим з відповідним мотивуванням, наведеним у вироку, вважає недостатніми для висновку про те, що призначене покарання обвинуваченим, є явно несправедливим через суворість чи через мякість , оскільки перебуває (покарання) у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень, обставинами вчиненого і особами винних.
За наведеного, підстав для пом`якшення обвинуваченомуОСОБА_7 чи призначення більш суворого покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм кримінального і кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2020 року стосовно обвинувачених ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні (з поданими змінами і доповненнями до апеляційної скарги) без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3