Справа № 591/7432/21
Провадження № 1-кс/591/3016/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2021 м.Суми

Слідчий суддя Заріччногого районного суду м.Суми ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засіданння ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання слідчого відділу в Сумській області старшогог лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінального провадженні № 0000180 від 14.09.2021 року , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 361, ч.3 ст. 358 КК України,

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, узгодженим з прокурором, про арешт майна, яке мотивувала тим, що у провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000180 від 14.09.2021 року , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 361, ч.3 ст. 358 КК України. На на підставі ухвал слідчого судді проведено обшук домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та автомобілі марки «Toyota» моделі «Camry» д.н.з. « НОМЕР_1 » зареєстрованого за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з метою відшукання і вилучення предметів і документів зазначених у клопотанні, у ході яких виявлено та вилучено предмети відповідно поданого клопотання. З метою збереження речових доказів слідчий просив накласти арешт на вилучене майно.

Учасники провадження до суду не прибули.

Володілець майна ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання, зазначила у соїх письмових запереченнях, що грошові кошти є її особистими, а документи нею використовуються під час роботи сімейного лікаря, так же як і печатка лікаря, та інші речі, що виявлені та вилучені під час обшуків і не мають жодного відношення до вчиненого злочинів.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, володільця майна, дослідивши подані докази вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.3 ст.170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи виключно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 («Речові докази») цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину, тобто були знаряддям чи предметом вчинення якихось протиправних і кримінально-караних дій, направлених на вчинення дій, передбачених диспозиціями ч.2 ст.321-1, ч.3 ст.191, ст.227 і ч.1 ст.320 КК України, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В той же час, матеріали провадження містять лише витяг з ЄРДР, ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку та протокол обшуку, які ніяким чином не підтверджують зазначені у клопотанні слідчого обставини, та, які на думку слідчого судді, є явно не достатніми для прийняття рішення про накладення арешту на майно.

Тому правові підстави для накладення арешту відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-171 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її вручення.

Слідчий суддя ОСОБА_5 -Когер