Провадження 1-кп/760/2009/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000829 від 31.03.2021 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, маючого малолітню дитину 2008 р.н., із середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно, раніше неодноразово судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, а саме: 15.06.2011 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 09.11.2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень; 15.03.2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 15.07.2014 року на підставі Закону України « Про амністію»; 31.08.2017 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 08.01.2021 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку призначеного судом покарання, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення на території Солом`янського району м. Києва при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , приблизно о 12:39 годині 31.03.2021, перебуваючи за адресою: м. Київ, б-р Вацлава Гавела, 87, побачив перед собою раніше невідому йому ОСОБА_6 , яка під своєю лівою рукою тримала коробку з мобільним телефоном та вирішив відкрито викрасти чуже майно, що належить останній.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного матеріального збагачення, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_6 та шляхом ривка відкрито викрав у останньої коробку з мобільним телефоном марки «Меіzu М3S» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із зарядним пристроєм до нього, загальною вартістю 850 гривень.

Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді спричинення матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі повторно відкрито викрадене чуже майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 850 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив всі обставини, зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що відкрито викрав телефон, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі. Зазначив, що бажає виправитися та не вчиняти злочинів в майбутньому.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наданими прокурором доказами і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані прокурором докази суд вважає належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України доведеною, оскільки він вчинив умисне повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При кваліфікації даного діяння суд застосовує кваліфікуючу ознаку "повторність", враховуючи те, що обвинувачений раніше судимий за ч. 2 ст. 186 КК України та знову вчинив грабіж.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше неодноразово судимого, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначенні міри покарання, суд врахував те, що будучі раніше неодноразово засудженим, обвинувачений правильних висновків для себе не зробив, знову вчинив такий самий корисливий злочин, а тому його перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він являє собою небезпеку для оточуючих, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим та вважає за необхідне призначити покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Суду не надано доказів, щоб підтверджували неможливість відбування покарання обвинуваченим в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, врахувавши особу винного, зокрема його ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає підстав для застосування до нього суворої міри покарання в межах санкції ст. 186 КК України.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 314, 315, 373, 374, 349 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили, зарахувавши ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначений цим вироком, починаючи з 31 березня 2021 року із розрахунку день за день.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обраний ОСОБА_5 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1