Справа № 569/3885/13-к Провадження №11-кп/802/11/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2020 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та, зокрема обвинуваченому ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.28 ст.182 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів до 04 квітня 2020 року включно.
Своє рішення місцевий суд, мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, перебуваючи на волі може ухилитись від суду чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявність заявлених раніше обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України не зменшилась, а тому прийшов до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, суд вказав про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому аніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . Вважає ухвалу суду незаконною, ухваленою за умов неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Вказує, що висновки суду про наявність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, які дали підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо його підзахисного, базуються лише на припущеннях. Вважає, що у матеріалах провадження відсутні докази, які вказували б про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Прокурор ОСОБА_10 з яким у попередньому судовому засіданні (14.12.21) узгоджувались час та дата судового розгляду, тобто будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду провадження (12.01.22), в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду з посиланням на те, що він з 10.01.2022 року перебуває у щорічній відпустці, яка, як вбачається із наказу №1379к від 24.12.2021 року, була надана на підставі його заяви від 24.12.2021 року.

Колегія суддів вважає, що неодноразові заяви прокурора в тому числі вищенаведена, та враховуючи період перебування провадження в суді апеляційної інстанції, спрямована на затягування розгляду, у зв`язку з чим апеляційний розгляд можливо провести у його відсутності.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленими про час та дату апеляційного розгляду, а також про зміст положення ст.422-1 КПК України, яке їм роз`яснено у надісланому судом листі, в судове засідання не з`явились. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду провадження з поважних причин не подавали, а також не клопотали про проведення судового засідання, яке призначене на 12.01.22 в режимі відеоконференцзв`язку.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що апеляційний розгляд можливо провести у відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, потерпілого та його представника, які заперечили апеляційну скаргу та просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення і, зокрема ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.28 ст.182 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Встановлено і те, що судовими рішеннями ОСОБА_8 неодноразово продовжувався строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оскаржуваною ухвалою Рівненського міського суду від 05.02.2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 04 квітня 202о року включно.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_8 в ході розгляду кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися.

Як встановлено судом, підставами для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам ухилення від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту та до моменту вирішення в даному провадженні клопотання про продовження строку тримання під вартою, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченого, зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченій є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися.

Оцінюючи тяжкість злочинів, вчинення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочинів в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не втратили свою актуальність та не змінилися.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який є громадянином Російської Федерації, перебував у розшуку за вчинення іншого злочину та тяжкості інкримінованих йому діянь в даному провадженні, те, що останній обвинувачується у вчиненні в тому числі і умисних особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, проти власності, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також той факт, що злочинні діяння характеризуються корисливою метою, жорстокістю, вчиненням активних дій, які виразились у знищенні слідів злочину (підпал будинку, трупа, транспортного засобу та особистого одягу, приховування предметів, здобутих злочинним шляхом), що фактично підвищує суспільну небезпечність таких діянь, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в місцях несвободи, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою і, зокрема щодо ОСОБА_8 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

Доводи сторони захисту про те, що наведені прокурором ризики того, що останній перебуваючи на волі може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України нічим не підтверджені, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне. А тому, такі доводи захисника обвинуваченого, з урахуванням наведених вище мотивів не дають жодних підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора та застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу (особисте зобов`язання) не пов`язаного з триманням під вартою, як про це просить апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Не є такими, що дають в даному випадку підстави для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання сторони захисту на скасування апеляційною інстанцією, декількох рішень суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, місцевий суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2020 року, якою ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді