Провадження №1-кс/522/8154/21
УХВАЛА
26 серпня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000945 від 28.07.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000945 від 28.07.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388 КК України.
Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ ВП№2 ОРУП №1 ГНУП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000945 від 28.07.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388 КК України, за фактом незаконних дій із заставним майном.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2021 до чергової частини відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла заява представника ТОВ «Ісагіс» ОСОБА_5 , в якій він просить застосувати заходи правового характеру до колишніх робітників ПАТ «Імексбанк» та інших невстановлених осіб, які здійснили незаконні дії з заставним майном.

26.01.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено Рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК».
Відповідно до зазначеного Рішення вирішено розпочати з 27.01.2015 року процедуру виведення ПАТ «ІМЕКСБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запровадити строком на три місяці з 27.01.2015 р. по 26.04.2015 р. включно. Призначити уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_6 .

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 року №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27.05.2015 року №105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016 року №638 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» строк здійснення процедури ліквідації банку продовжено до 26.05.2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 року №1697 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами ОСОБА_7 з 05.09.2016 року.

На підставі п.2 ч.5 ст.12, ч. 1 ст. 35, ч.5 ст.44, ч.3 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 29.01.2018 року №261 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» строком на два роки з 27.05.2018 року до 26.05.2020 року.

Частиною 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», передбачено, що Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів) вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав передбачених ч.3 ст. 38 Закону.

За приписами п.1 ч.3 ст. 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними зокрема, якщо банк відмовився від власних майнових вимог.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» при здійсненні перевірки правочинів було виявлено Договір про розірвання Іпотечного договору з майновим поручителем, укладений 03.04.2014 року між Банком та Іпотекодавцем, посвідчений 03.10.2014 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за №4902, за умовами якого розірвано Іпотечний договір.

На підставі Договору про розірвання було знято заборони відчуження вказаного в Іпотечному договорі майна (спортивно-оздоровчий комплекс «ЛЮСТДОРФ», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7736,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7 та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав, щодо припинення державної реєстрації обтяжень прав на вищезазначене майно.

Також, уповноваженою особою Фонду при здійсненні перевірки правочинів було виявлено Договір про розірвання Іпотечного договору з майновим поручителем, укладений 03.10.2014 року між Банком та Іпотекодавцем, посвідчений 03.10.2014 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за №4901, за умовами якого розірвано Іпотечний договір.

На підставі Договору про розірвання було знято заборони відчуження вказаного в Іпотечному майна (спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці державного фонду, площею 37700 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №7, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав, щодо припинення державної реєстрації обтяжень прав на вищезазначене майно.

Станом на дати вчинення Договорів про розірвання (дати розірвання Іпотечних договорів) зобов`язання за Кредитними договорами не були виконані позичальниками, а отже у Банку існувало право застави, а як наслідок майнова вимога до Іпотекодавця.

Розірвавши договір Іпотеки, Банк фактично при непогашеній заборгованості за Кредитними договорами безпідставно відмовився від власних майнових прав до Іпотекодавця за дійсним договором забезпечення, а також від своїх прав звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Позичальників, внаслідок чого відповідний договір про розірвання є нікчемними в силу п.1 ч.3 ст. 38 Закону.

Зазначаємо, що 27.11.2018 року ПАТ «ІМЕКСБАНК» направлялися ОСОБА_9 повідомлення про нікчемність Договору про розірвання Іпотечних договорів. Водночас ОСОБА_9 вказані повідомлення було проігноровано та незаконно скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна:

- спортивно-оздоровчого комплексу «Люстдорф», загальною площею 7736,2 кв.м., який складається з: адміністративної будівлі літ. «А», готелю літ. «Б», спортивно-оздоровчого комплексу літ. «В», роздягальні літ. «Г», трансформаторної літ. «Д», котельні літ. «Ж», гаражу-насосної літ. «З», приміщення охорони літ. «И», гаражу літ. «К», навісу літ. «Е», навісу літ. «Л», футбольного поля IV, замощення VІ, трибуни V, споруди 1,2; що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ,які були зареєстровані згідно іпотечного договору від 28.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за реєстровим №973;

- незаконно скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна: нежитлових будівель спортивно-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 7736,2 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору від 28.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за реєстровим №4293.
Заставна вартість вказаного нерухомого майна 333 000 000, 00 грн.
Отже, внаслідок таких дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ТОВ «ІСАГІС» завдано матеріальної шкоди на загальну суму 333 000 000, 00 грн.

Таким чином, встановлено що вищезазначені об`єкти нерухомості є об`єктом кримінально протиправних дій, право власності на які набуто кримінально протиправним шляхом, тому є доказами вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову про визнання речовими доказами.
Відповідно до постанови слідчого від 09.08.2021 року у кримінальному провадженні №0000947 від 28.07.2021 року об`єкт нерухомості: спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що складається з: адміністративної будівлі літ. «А», готелю літ. «Б», спортивно-оздоровчого комплексу літ. «В», роздягальні літ. «Г», трансформаторної літ. «Д», котельні літ. «Ж», гаражу-насосної літ. «З», приміщення охорони літ. «И», гаражу літ. «К», навісу літ. «Е», навісу літ. «Л», футбольного поля І-V, замощення VI, трибуни VII, споруди 1,2; загальною площею 7736,2 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 , «Люстдорф» спортивно-оздоровчий комплекс) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7 та розташований на земельній ділянці державного фонду, площею 37700 кв.м., яка має кадастровий номер :50:001:0018 ( Іпотечний договір з майновим поручителем, другої черги, посвідчений 28.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за реєстровим №4293), визнані речовими доказами, оскільки вони є об`єктом кримінально протиправних дій.

Отже, на теперішній час з метою запобігання можливості перетворення, відчуження майна, а також запобігання спробам в подальшому продажу (відчуження) прав на вищезазначене майно, яке здобуте кримінально протиправним шляхом виникла необхідність в накладенні на нього арешту.
Слідчий, посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить накласти арешт на вказане майно.
Слідчий у судове засідання не з`явився, від прокурора ОСОБА_4 до суду надійшла заява, у якій він клопотання підтримав, просив задовольнити у повному обсязі та провести судове засідання за його відсутності та відсутності слідчого.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши клопотання, вивчивши надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні було встановлено, що в провадженні СВ ВП№2 ОРУП №1 ГНУП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000945 від 28.07.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388 КК України, за фактом незаконних дій із заставленим майном, зокрема розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 , «Люстдорф» спортивно-оздоровчий комплекс).

На теперішній час згідно з інформацією з Єдиного реєстру нерухомості право власності на об`єкт нерухомості: спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 » спортивно-оздоровчий комплекс), зареєстровано за ОСОБА_9 .

На підставі наданих матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає наявними достатньо підстав вважати, що внаслідок злагоджених дій фізичних та юридичних осіб, які діячи умисно, шахрайським шляхом, здійснили незаконні дії із заставним майном, зокрема розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 , «Люстдорф» спортивно-оздоровчий комплекс).

Постановою слідчого від 09.08.2021 року вищевказаний об`єкт нерухомості визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000945 від 28.07.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Таким чином, на переконання слідчого судді, зазначене у клопотанні слідчого нерухоме майно, має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України та може містити у собі відомості на підтвердження або спростування обставин провадження, оскільки є підстави вважати, що вказане нерухоме майно було об`єктом кримінально протиправних дій в рамках вчинення вищенаведеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.
Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на об`єкт нерухомості, а саме: на спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що складається з: адміністративної будівлі літ. «А», готелю літ. «Б», спортивно-оздоровчого комплексу літ. «В», роздягальні літ. «Г», трансформаторної літ. «Д», котельні літ. «Ж», гаражу-насосної літ. «З», приміщення охорони літ. «И», гаражу літ. «К», навісу літ. «Е», навісу літ. «Л», футбольного поля І-V, замощення VI, трибуни VII, споруди 1,2; загальною площею 7736,2 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 , «Люстдорф» спортивно-оздоровчий комплекс) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7 та розташований на земельній ділянці державного фонду, площею 37700 кв.м., яка має кадастровий номер :50:001:0018 ( Іпотечний договір з майновим поручителем, другої черги, посвідчений 28.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за реєстровим №4293), шляхом заборони відчуження та розпорядження ним.
В свою чергу, слідчий суддя зазначає, що нормою п. 39 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Протоколу, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
У рішенні ЄСПЛ від 02.11.2004 р. у справі «Трегубенко проти України», Суд повторює, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Також, Суд визначає, що «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії»).
Відтак, слідчий суддя вважає, що зважаючи на принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, у даному випадку доцільною буде заборона відчуження та розпорядження нерухомим майном, без заборони користування ним.
У строк, передбачений законом, власники майна та їх представники можуть звернутись до суду з клопотанням про скасування накладення арешту на майно в порядку, передбаченому ст.174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000945 від 28.07.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388 КК України, задовольнити.
Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на об`єкт нерухомості, а саме на спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що складається з: адміністративної будівлі літ. «А», готелю літ. «Б», спортивно-оздоровчого комплексу літ. «В», роздягальні літ. «Г», трансформаторної літ. «Д», котельні літ. «Ж», гаражу-насосної літ. «З», приміщення охорони літ. «И», гаражу літ. «К», навісу літ. «Е», навісу літ. «Л», футбольного поля І-V, замощення VI, трибуни VII, споруди 1,2; загальною площею 7736,2 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 , «Люстдорф» спортивно-оздоровчий комплекс) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7 та розташований на земельній ділянці державного фонду, площею 37700 кв.м., яка має кадастровий номер :50:001:0018 ( Іпотечний договір з майновим поручителем, другої черги, посвідчений 28.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за реєстровим №4293).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1