Справа № 573/1793/21
Номер провадження 1-кп/573/194/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2021 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 06 жовтня 2021 року за №0000291, по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кіровське Чорноморського району Автономної Республіки Крим, зі спеціальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-за ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15 вересня 2021 року, близько 15:30 год., ОСОБА_4 з метою крадіжки чужого майна переліз через огорожу і проник до двору домоволодіння АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з двору вказаного домоволодіння таємно викрав металевий предмет, зовні схожий на лом, довжиною 1,3 м; трубку металеву довжиною 1,3 м; 5 штук згорнутих листів металу; металеву пластину розміром 20х30 см; шматок тросу довжиною 1 м; металевий швелер довжиною 30 см, шириною 20 см; зламаний гусеничний трак; 8 шматків металевої плити; металевий вал довжиною 1 м загальною вагою 51 кг вартістю 316 грн 20 коп.

З викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце злочину.

Вказаний металобрухт належав ОСОБА_6 і розмір заподіяних йому збитків становить 316 грн 20 коп.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що у будинку АДРЕСА_2 ніхто не мешкає і воно занедбане. Також бачив, що у дворі цього господарства знаходився металобрухт. Поряд з цим будинком проживає ОСОБА_6 15 вересня 2021 року був вдома. Так як йому потрібні були гроші, тому вирішив викрасти з двору домоволодіння №21 металобрухт. Цього ж дня, близько 15:30 год., переліз через дерев`яну огорожу і потрапив до двору. Побачив, що у будинку розбите скло у вікні, заліз всередину, але там було пусто. Виліз звідти та почав у дворі шукати металеві предмети. Зібрав металобрухт, перекинув його через паркан на вулицю, де склав у мішок, який приніс із собою. Мішок поклав на велосипед, на якому приїхав на крадіжку, і відвіз його до себе додому. Вдома метал заховав за погрібом, щоб не побачила матір. Потім сам потерпілому повідомив про крадіжку. Після цього викрадений металобрухт добровільно видав працівникам поліції.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , факт вчинення ним крадіжки майна підтверджується такими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_6 від 06 жовтня 2021 року (а. п. 29);

- протоколом огляду місця події від 06 жовтня 2021 року з фототаблицею за адресою: АДРЕСА_2 , який проведений за письмовою згодою ОСОБА_6 , звідки ОСОБА_4 таємно викрав металеві предмети (а. п. 30-33);

- протоколом огляду місцевості від 07 жовтня 2021 року з фототаблицею, а саме навпроти будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , під час якого останній добровільно видав працівникам поліції викрадене ним майно у ОСОБА_6 (а. п. 36-38);

- протоколом зважування виданого ОСОБА_4 майна, що він викрав у ОСОБА_6 , його загальна вага становить 51 кг (а. п. 41);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-21/11694-ТВ від 22 жовтня 2021 року, яка проводилася на підставі постанов слідчого від 07 та 09 жовтня 2021 року, з якого вбачається, що вартість викраденого у ОСОБА_6 . ОСОБА_4 майна становить 316,20 грн (а. п. 43, 45, 48-55);

- протоколом слідчого експерименту з фототаблицею, що проведений з участю підозрюваного ОСОБА_4 від 27 жовтня 2021 року, який розказав та показав на місцевості про обставини вчинення ним крадіжки (а. п. 56-64);

- висновком судово-психіатричної експертизи №436 від 27 жовтня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього заходів медичного характеру не потребує (а. п. 69-71).

Всі зазначені вище докази сторона захисту не просила визнати неналежними чи недопустимими.

У суду немає підстав не довіряти вказаним вище доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з проникненням у сховище.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, оскільки ОСОБА_4 критично оцінив вчинений ним злочини, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки та попросив вибачення у потерпілого; активне сприяння розкриттю злочину, бо він правдиво повідомив про обставини його вчинення та добровільно видав працівникам поліції викрадені ним речі; добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку; вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлені.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правпорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 хоча і вчинив тяжкий злочин, але йому достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України, без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню у доход держави процесуальні витрати в розмірі 858,10 грн за залучення експерта.

11 жовтня 2021 року слідчим суддею Білопільського районного суду накладений арешт на речові докази, який необхідно скасувати, бо відпала в ньому потреба.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп.

Скасувати арешт, що накладений на металевий предмет, зовні схожий на лом, довжиною 1,3 м; трубку металеву довжиною 1,3 м; 5 штук згорнутих листів металу; металеву пластину розміром 20х30 см; шматок тросу довжиною 1 м; металевий швелер довжиною 30 см, шириною 20 см; зламаний гусеничний трак; 8 шматків металевої плити; металевий вал довжиною 1 м.

Речові докази - металевий предмет, зовні схожий на лом, довжиною 1,3 м; трубку металеву довжиною 1,3 м; 5 штук згорнутих листів металу; металеву пластину розміром 20х30 см; шматок тросу довжиною 1 м; металевий швелер довжиною 30 см, шириною 20 см; зламаний гусеничний трак; 8 шматків металевої плити; металевий вал довжиною 1 м, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_6 , залишити останньому.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя