Провадження № 1-кс/522/784/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2022 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання іншого власника майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000573 від 18.11.2021 про скасування арешту майна.

Учасники процесу:
слідчий - ОСОБА_4 ,

представник власника майна - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Інший власник майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту, мотивуючи таким.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року по справі №522/25866/21 (пров.№1-кс/522/128/22) задоволено клопотання слідчого - заступника начальника СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000573 від 18.11.2021 року, за ознаками злочинів передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.382 КК України про накладення арешту, та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень №3 загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаних об`єктів нерухомого майна, а також зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень №3 загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка призначена на електронній площадці Державного підприємства "СЕТАМ" на 23.12.2021.

ОСОБА_3 вважає, що арешт накладено необґрунтовано, та посилається на таке.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_7 перебуває виконавче провадження №62702622 з примусового виконання виконавчого листа 523/11536/19 від 06.07.2020 року виданий Суворівський районний суд міста Одеси про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_8 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 19.10.2012 іпн. НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 суму авансу в розмірі 900 000 (дев`ятсот тисяч) доларів США. Стягнення проводити за офіційним курсом гривні по відношенню до долара США за встановленим Національним Банком України на день здійснення платежу та виконавче провадження №64180787 з примусового виконання виконавчого листа №523/10249/20 від 25.09.2020 року виданий Суворівський районний суд міста Одеси про стягнення в солідарному порядку" з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 аванс у сумі 36 544 500 грн. та судовий збір у сумі 11350 грн.

В ході проведення виконавчих дій, керуючись ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», вказаним приватним виконавцем здійснено опис та арешт нерухомого майна, а саме: приміщення нежитлових будівель, які в цілому складаються літ. «А»-виробничий корпус №3-3а, загальною площею 11674,5 кв. м., літ. «Б»-щитова, пор. № 1-2-огорожа, І-мощіння, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі звітом про оцінку майна від 07.07.2021 року, який надійшов 08.07.2021 року вартість вищезазначеного майна становить 24 140 837,00 грн., що не повністю але значною мірою покриває погашення боргу у виконавчому провадженні, виконання судового рішення та погашення боргу перед ОСОБА_3 .

Оскільки майно, на яке був накладений арешт фактично є основним джерелом стягнення боргу та здійснення виконавчого провадження на користь ОСОБА_3 , накладений арешт майна зачіпає законі права та інтереси останнього щодо виконання рішення суду, фактично мова йде про майно у вигляді грошей - боргу, що підлягає стягненню.

Правомірність дій ОСОБА_3 та приватного виконавця Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України ОСОБА_7 , підтверджуються судовими рішеннями, які набрали законної сили та додаються, у справах №523/6070/19, №523/11536/19, №523/11536/19, №523/4539/16-ц, №523/4539/17, №757/5359/16-к.

Окремо ОСОБА_3 зазначає, що нерухоме майно не може мати значення речових доказів у даному кримінальному провадженні зважаючи на специфіку доказування шахрайства та невиконання ухвали суду, де доказами можуть бути документи або інші речі. Таким чином, зважаючи на відсутність повідомлення про підозру, наявності процесуального статусу як добросовісного набувача, згідно із рішеннями судів, просить скасувати накладений арешт.

Представник власника майна підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Слідчий заперечував проти скасування арешту, так як нерухоме майно є предметом злочину а тому відповідає критеріям вказаним у ст. 98 КПК України.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду, та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до висновку про таке.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ч. ч. 6, 7 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

В провадженні відділу поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області знаходиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000573 від 18.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме на 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень №3 загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

У даному провадженні ОСОБА_3 не є його учасником, а питання щодо накладення арешту вирішено у зв`язку із наявністю підстав вважати, що об`єкт нерухомості є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою для накладення арешту було запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого майна.
Як доведено під час судового розгляду, і що підтверджується наданими судовими рішеннями, ОСОБА_3 має правові очікування на отримання грошових коштів, які будуть виручені у зв`язку із реалізацією нерухомого майна у виконавчому провадженні.
Кримінальне провадження обґрунтовувалось тим, що 17.11.2021 до Одеської обласної прокуратури надійшла заява адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 , про те, що група невстановлених осіб, завідомо підроблених офіційних документів намагаються заволодіти нерухомим майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також ряд об`єктів іншого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_8 .
На даній стадії кримінального провадження, жодних доказів на підтвердження незаконності рішення судів, якими і прийнято рішення про стягнення суми боргу, стороною обвинувачення не пред`явлено.
Звичайно, обґрунтованість звинувачення на початкових етапах кримінального провадження не повинна бути доведена сукупністю усіх доказів, а факти не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення. Однак, дотримання мінімально необхідного правового (доказового) обґрунтування є важливим елементом при розгляді питання щодо застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Тягар доведення обставин, у межах розгляду клопотання покладається на ту сторону, що звернулась із таким клопотанням.
Таким чином, слідчий суддя повинен звернути увагу на ті обставини, що ОСОБА_3 правомірно є іншим володільцем майна, про що на момент накладення арешту не було відомо. Також слідчий суддя вважає, що застосування найсуворішого заходу забезпечення кримінального провадження із забороною вчинення будь-яких дій суттєво порушуватиме права осіб, які не мають жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є об`єктивно достатньо для зібрання доказів та фіксації обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому в подальшому його застосуванні відпала потреба. Варто зауважити, що дане майно не може підлягати спеціальній конфіскації чи бути зверненим у власність інших осіб будь-яким іншим чином в результаті даного кримінального провадження, так як на даний час відсутні необхідні для цього передумови передбачені Законом.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що справді, за вказаних у клопотанні обставин подальше обмеження права власності є недопустимим, а тому застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає скасуванню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання іншого власника майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000573 від 18.11.2021про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року на нерухоме майно, а саме а саме 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень №3 загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаних об`єктів нерухомого майна, а також зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна а саме 7/25 та 7/25 частин нежитлових приміщень №3 загальною площею 5253,5 кв.м., 151/1000 та 143/1000 частин нежитлових будівель, загальною площею 11674,5 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 84, яка призначена на електронній площадці Державного підприємства "СЕТАМ" на 23.12.2021..
Копію судового рішення направити прокурору у даному кримінальному провадженні - для виконання.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

ОСОБА_10