печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України. В обґрунтування доводів скарги зазначив, що він звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою від про залучення його до кримінального провадження № 0000249 від 05.04.2017, як потерпілого. Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 22.05.2017 було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 . Наведену постанову адвокат вважає необґрунтованою та безпідставною.

Особа, що подала скаргу, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки не повідомили.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала скаргу зазначила у скарзі про розгляд скарги у його відсутність, а слідчий, прокурор не з`явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ГСУ Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000249 від 05.04.2017.

ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою про залучення ОСОБА_5 до кримінального провадження № 0000249 від 05.04.2017, як потерпілого.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 22.05.2017 було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000249 від 05.04.2017.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми,слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було відмовлено у визнанні заявника потерпілим у зв`язку з тим, що відсутні підстави та не отримано достатніх даних, які б свідчили про завдання будь-якої шкоди ОСОБА_3 спричиненої кримінальним правопорушенням. Разом з тим, висновок слідчого, що на момент винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим були відсутні достатні підстави для визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000249 від 05.04.2017, слідчий суддя вважає передчасним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення його до провадження як потерпілого.

Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, тому враховуючи вище зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 55, 93,94,303, 305-307,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 22.05.2017 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000249 від 05.04.2017.

Зобов`язати компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України розглянути заяву ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000249 від 05.04.2017, відповідно до ст. 55 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1