Провадження №1-кс/389/515/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність заступника начальника відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області - начальника СВ ОСОБА_5 , що полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , 09 вересня 2021 року звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з даною скаргою.

Вказав, що 18 серпня 2021 року слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницький) територіального Управління ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_6 провів обшук у домоволодінні оперативного уповноваженого відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУ поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 за ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 липня 2021 року. Підчас обшуку було вилучено комп`ютер (ноутбук) АСЕР з документами та мобільний телефон РЕДМІ-8 з документами та СІМ картами. В порушення вимог ч.3 ст.168 КПК України, протоколу про вилучення зазначеного майна або копії протоколу обшуку ОСОБА_4 не було надано станом на 07 вересня 2021 року. На неодноразові запити у телефонному режимі слідчий ОСОБА_6 заявляв що він нічого не знає і відповіді надавати про повернення майна не буде. Своїми діями слідчий ОСОБА_6 свідомо не виконав вимоги ч.3 ст.168, ст.169 та ч.5 ст.171 КПК України. На час подання скарги вилучене майно безпідставно перебуває у слідчого ОСОБА_6 . Документів щодо правомірності та утримання вищезазначеного майна ОСОБА_7 не надано. Він на даний час немає жодного процесуального статусу як сторони кримінального провадження. За вказаного, заявник 07 вересня 2021 року подав до відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУ поліції ГУНП в Кіровоградській області заяву, в якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення слідчим ОСОБА_6 згідно зі ст.214 КПК України та розпочати досудове розслідування. Однак, начальник слідчого відділу Знам`янського відділу поліції ОСОБА_5 свідомо до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за його заявою не вносить, що стало підставою для звернення з даною скаргою до суду.

Відтак, скаржник просить суд: визнати бездіяльність заступника начальника відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУ поліції ГУНП в Кіровоградській області начальника СВ ОСОБА_5 з приводу невнесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницький) територіального Управління ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_6 за ст.ст.356,365 КК України, за його заявою від 07 вересня 2021 року; зобов`язати заступника начальника відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУ поліції ГУНП в Кіровоградській області начальника СВ ОСОБА_5 відповідно до ст.214 КПК України внести до ЄРДР відомості згідно з його заявою від 07 вересня 2021 року про вчинення кримінального правопорушення скоєного слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницький) територіального Управління ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_6 за ст.ст.356, 365 КК України.

У судове засідання, скаржник ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, буль-які заяви чи клопотання від нього не надходили.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У рішенні ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (1989) вказано, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Слідчим суддею вжито належні заходи щодо повідомлення адвоката ОСОБА_3 про час, дату і місце розгляду заяви, останній був обізнаний про розгляд заяви та мав, за бажанням, об`єктивну можливість особисто прийняти участь при розгляді заяви або завчасно повідомити про причини своєї неявки з посиланням на належні докази цього, однак не скористався своїми правами.
З метою дотримання загальних засад кримінального провадження, передбачених ч.1 ст.7 КПК України, зокрема дотримання розумності строків розгляду даної скарги, враховуючи, що зі скаргою ОСОБА_3 звернувся до суду 09 вересня 2021 року, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності скаржника.
Заступник начальника відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУ поліції ГУНП в Кіровоградській області начальник СВ ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив провести розгляд скарги за його відсутністю, так як у зв`язку із службовою зайнятістю не може бути присутнім у судовому засіданні.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до частини 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

За відсутності у заявах чи повідомленнях конкретних даних про ознаки кримінального караного діяння вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що не позбавляє заявника права, у разі встановлення вищевказаних ознак, повторно звернутися із належним чином оформленою заявою до відповідного правоохоронного органу, до компетенції якого відноситься розслідування виявленого злочину.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

В даному контексті також варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Аналіз положень ст.214 КПК України, дозволяє дійти висновку, що реєстрація інформації із заяв і повідомлень, які хоча і містять назву «про вчинення кримінального правопорушення» не безальтернативною і автоматичною, оскільки в такому випадку здійснення судового контролю слідчим суддею без оцінки ним доводів, викладених в заяві про вчинення кримінального правопорушення не буде вважатись ефективним.

Оскільки, в чинному законодавстві не передбачено порядок проведення попередньої дослідчої перевірки повідомленої інформації на предмет наявності складу злочину, цю функцію фактично виконує слідчий суддя, розглядаючи скарги, подані в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Необхідність аналізу слідчим суддею змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення обумовлена тим, що як правило, частина повідомлень про кримінальні правопорушення взагалі не містить відомостей про ознаки злочину, а лише вказує на інші правопорушення (адміністративні, дисциплінарні, тощо). При цьому, слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійснення судового контролю у кримінальному провадженні. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Положеннями ст.167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває відповідне майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Пунктом 3 ч.2 ст.168 КПК України передбачено заборону тимчасового вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Частиною 2 ст.170 КПУ передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, може бути оскаржена на досудовому провадженні (ч.1 ст.303 КПК України).

Повноважень сторони захисту, власника вилученого майна чи іншої особи, права та інтереси якої було обмежено під час досудового розслідування, на оскарження очевидних порушень під час обшуку й визнання такого обшуку та його наслідків недійсними у ст.303 КПК, якою визначено перелік рішень, дій та бездіяльності, які можна оскаржити на стадії досудового розслідування, не передбачено.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Зі змісту скарги і доданих до неї документів вбачається, що в межах певного кримінального провадження, слідчим суддею надано дозвіл слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, у тому числі ОСОБА_6 на проведення обшуку, квартири за місцем фактичного проживання оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 , в інтересах якого наразі адвокатом ОСОБА_3 подано скаргу, з метою виявлення предмету кримінального правопорушення зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, іншого майна отриманих злочинним шляхом; копій та оригіналів процесуальних документів з матеріалів кримінального провадження, а також інших речей, відомостей та документів, які мають значсення для досудового розслідування; майна та документів, які зберігають на собі сліди вказаного кримінального правопорушення; фотокарток (в письмовому, друкованому чи електронному вигляді) та відеозаписів, на яких зображений ОСОБА_4 ; флеш накопичувачів, жорстких дисків, карток пам`яті, мобільних телефонів, сім-карток планшетів, ноутбуків, комп`ютерної техніки, які можуть містити відомості про проведення обшуку домоволодіння, розташованого з адресою: АДРЕСА_1 .

Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що у ОСОБА_4 було вилучено комп`ютер (ноутбук) АСЕР з документами та мобільний телефон РЕДМІ-8 з документами та СІМ картами (речі, які вказані в ухвалі про проведення обшуку). Вказує, що ці речі безпідставно ОСОБА_4 не повернуті. Тобто, фактично оскаржує процедуру проведення обшуку та оскаржує бездіяльність, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Крім того, скарга хоча й складена таким чином, що має назву, як скарга щодо невнесення відомостей до ЄРДР, сама по собі містить лише невдоволення з діями слідчого про проведеня обшуку на даному етапі.

Таким чином, ні подана скарга, ні додані до неї документи не містять фактичних даних, які вказують на ознаки складу конкретного злочину, а тому таке повідомлення, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На думку суду, скаржнику доцільно звернутися до суду зі скаргою щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ч.1 ст.303 КПК України, під час розгляду якої слідчим суддею будуть оглянуті матеріали кримінального провадження. Та якщо буде встановлено, шо майно вилучено безпідставно і не вирішено питання про його арешт, майно має бути повернуто. Також можливо заявити клопотання про скасування арешту майна.

Крім того, у скарзі не обґрунтовано та не надано доказів, чому саме заступник начальника відділу поліції № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУ поліції ГУНП в Кіровоградській області начальника СВ ОСОБА_5 , повинен внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а саме те, що дана службова особа процесуально є відповідальною за внесення відомостей до ЄРДР.

Приймаючи до уваги наведене, вважаю, що правові підстави для задоволення скарги відсутні.

Разом з цим, суд відзначає, що адвокатом ОСОБА_3 , 13 та 16 вересня 2021 року до суду були подані скарги аналогічного змісту і з аналогічними вимогами, у задоволенні яких ухвалами слідчого судді також відмовлено, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.303,306-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1