УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ДУ «Північна виправна колонія №90»: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді громадських робіт, у якому зазначив, що вважає себе особою, яка стала на шлях виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор вважав, що підстав для задоволення подання немає. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має два стягнення, працевлаштований лише з червня 2021 року.

Представник ПВК №90 вважав за можливе клопотання засудженого задовольнити.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, дослідивши доводи його клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 у ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.03.2019 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, кінець строку 26.02.2022 року.

З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_5 станом на 26.02.2020 року фактично відбув строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 82 КК України розглянути питання про застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В силу положень частини 3 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З характеристики засудженого видно, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.03.2018 року. Під час перебування у СІЗО м. Миколаєва зарекомендував себе з посередньої сторони, порушення вимог режиму утримання допускав один раз, адміністрацією СІЗО не заохочувався. В державній установі «Північна виправна колонія (№90)» засуджений відбуває покарання з 08.07.2019 року. За період відбування покарання засуджений характеризується позитивно. Адміністрацією установи заохочувався чотири рази. До дисциплінарної відповідальності притягувався один раз. Роботи по благоустрою виконує. Згідно постанови начальника установи від 12.04.2021 року переведений до дільниці соціальної реабілітації, де працевлаштований робітником в господарчій обслузі. По відношенню до представників адміністрації установи тактовний. На заходи виховного впливу реагує, належні висновки для себе робить. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному стані. За характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. Відповідно до проведеної оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, рівень ймовірної небезпеки для суспільства - середній. Приймає участь у програмі диференційно-виховного впливу «Духовне відродження». У колективі засуджених спілкується із засудженими різної спрямованості. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом листування. Згідно рішення суду має позов, але виконавчого листа до установи не надходило.

Дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 чотири рази застосовувалися заходи заохочення, два рази застосовувались стягнення за порушення режиму, які на даний час погашені або зняті та не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого як схильного до порушення режиму відбування покарання.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_5 заохочення і відсутність на даний час діючих стягнень не дають також можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Дані довідки про нарахування заробітної плати свідчать про те, що ОСОБА_5 у період відбування покарання був залучений до оплачуваної праці лише з червня 2021 року.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Як свідчать матеріали особової справи засудженого, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому до нього двічі застосовувалась заохочувальна норма у виді звільнення від відбування покарання з випробуванням. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки на даний час він відбуває покарання за умисний тяжкий злочин.

Такі відомості відносно ОСОБА_5 , на думку суду, не є достатніми для висновку про успішність процесу його виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання, у зв`язку з чим суд вважає, що заявлене засудженим клопотання є передчасним і у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.369, 376, 537,539 КПК України, ст. 82 КК України суд -

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_1