Справа № 520/6329/17
Провадження № 1-кп/947/141/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000957 від 23.04.2017 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
Так, наприкінці квітня 2017 року більш точний час та дата не встановлена, обвинувачена ОСОБА_5 діюча умисно та з корисливих мотивів реалізуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна вступила в злочинну змову з Особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження). Після цього 22.04.2017 року близько 12:00 годині обвинувачена ОСОБА_5 та Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) прибули на територію ринку «Київський», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Глушко. 14/7, де побачили потерпілу ОСОБА_6 , яка розмовляла по мобільному телефону та закінчивши розмову поклала телефон до кишені своєї куртки. Після чого, ОСОБА_5 та Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони залишаться непоміченими, згідно розподілених між собою ролей, шляхом вільного доступу Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) таємно викрала з карману куртки потерпілої майно останньої, а саме: мобільний телефон «Meizu M3S», вартість якого, становить 3000 грн., з сім картами мобільних операторів Прат «Київстар» ( НОМЕР_1 ), вартість якої складає 28 грн., та мобільного оператора Прат «МТС Україна» ( НОМЕР_2 ) вартість якої складає 28 грн. При цьому обвинувачена ОСОБА_5 знаходилась поруч із потерпілою ОСОБА_6 , слідкувала щоб їх незаконні дії були непомічені. Після чого заволодівши майном потерпілої, обвинувачена ОСОБА_5 та Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) разом попрямували в напрямку виходу з ринку «Київський».
Однак свій злочинний умисел обвинувачена ОСОБА_5 та Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) до кінця не довели з причин, незалежних від їх волі, оскільки, були затримані співробітниками відділу кримінальної поліції.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, розкаялася у скоєному, та пояснила, що вона дійсно вчинила інкримінований їй злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного нею злочину, фактичні обставини справи не оспорювала та підтвердила вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого їй злочину, правову кваліфікацію її діянь. У вчиненому кається та просила суворо її не карати, на її утриманні перебуває малолітня дитина.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи її особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, відсудіть у потерпілої вимог матеріального характеру, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність обставин які обтяжують покарання, враховуючи вищезазначені обставини, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 з застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон моделі «Meizu M3S», та коробку від нього, вважати повернутими зам належністю потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1