Справа № 521/2657/22
Номер провадження:1-м/521/22/22
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
15 лютого 2022 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гарський О.В., з секретарем судового засідання Гаспаровою Ж.А., здійснив судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів особи в межах міжнародного співробітництва під час кримінального провадження у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ати Республіка Казахстан, громадянина Республіки Казахстан та Грузії, який розшукується компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. ст. 249, 250, 253, 255 КК ФРН.

Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор Корчова М.В.; з боку захисту: особа, щодо якої вирішується питання щодо екстрадиції ОСОБА_2 ; захисники адвокати Коваленко Д.С., Шуляк Р.В., Регульський Д.В.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчим суддею проводився розгляд скарги адвоката Шуляка Р.В. в інтересах особи, щодо якої вирішується питання щодо екстрадиції ОСОБА_2 про скасування постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 14.01.2022 року, якою прийнято рішення про видачу громадянина ОСОБА_3 до Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 249, 250, 253, 255 КК ФРН.

Скарга розглядалась за ініціативою адвоката Шуляка Р.В.

2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.
Постановою начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 14.01.2022 року прийнято рішення про видачу до Федеративної Республіки Німеччина громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених 249, 250, 253, 255 КК ФРН.

Адвокати Коваленко Д.С., Шуляк Р.В., Регульський Д.В. діючи в інтересах ОСОБА_4 вважають, що така постанова є безпідставною та необґрунтованою, оскільки станом на день винесення постанови, строки притягнення до кримінальної відповідальності сплинули.

Окрім того, адвокат Шуляк Р.В. повідомив, що ОСОБА_6 звернувся до Державної міграційної служби із заявою про набуття статусу біженця, а тому у Офісу Генерального прокурора були відсутні підстави для винесення відповідної постанови.

3.Позиції сторін.
Захисники кожний окремо виступили в судовому засіданні та виклали свої доводи, щодо необхідності скасування постанови Офісу Генерального Прокурора, з підстав викладених у скарзі та її доповненнях.

Затриманий ОСОБА_2 підтримав думку своїх захисників.

Прокурор в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_2 не звертався до Головного управління міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Окрім того, прокурор виступила із доводами на спростування скарги, повідомивши, що постанова Офісу Генерального Прокурора є законною та обґрунтованою.

4.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався слідчий суддя.
Вивчивши матеріали скарги та документи надані захисниками та прокурором, вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Питання яке повинен був вирішити слідчий суддя у вказаному судовому процесі: чи є підстави для скасування постанови Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 14.01.2022 року?

Фактично підставами для скасування постанови, стороною захисту заявлено два окремі факти, а саме сплив строку притягнення до кримінальної відповідальності та звернення ОСОБА_2 до Державної міграційної служби із заявою про набуття статусу біженця.

Дійсно, ч. 4 ст. 590 КПК, встановлює обмежувальну норму щодо видачі особи (екстрадиції) у випадку подання заяви про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів. Рішення про видачу особи у таких випадках не може бути прийнято, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Разом з тим, прокурор в судовому засіданні документально підтвердила, що з відповідною заявою гр. ОСОБА_2 до компетентних органів України не звертався.

Відповідно доводи сторони захисту в цій частині об`єктивно спростовані.

Що стосується строків притягнення до кримінальної відповідальності, у даному питанні, слідчий суддя вказаний факт оцінив в ухвалі від 10.02.2022 року1 при розгляді клопотання адвоката Регульського Д.В. в інтересах ОСОБА_2 в порядку ст. ст. 201, 585 КПК, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною залишати житло особі у нічний час доби. Захист посилався на вказаний факт також, як на підставу для зміни запобіжного заходу.

Як встановлено слідчим суддею, ст. 1 /Строки давності/ Четвертого додаткового протоколу до Європейської конвенції про видачу правопорушників, який ратифіковано Україною 07.06.2017 року /набрання чинності для України з 01.03.2019 року/, відповідно до п. 2 встановлює: У видачі не може бути відмовлено на підставі того, що закінчилися строки давності переслідування чи покарання особи, видача якої запитується, відповідно до законодавства запитуваної Сторони.
Тобто відмовити Федеративній Республіці Німеччина у видачі громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 , з вказаної підстави не можливо.

При цьому слідчий суддя вважає, що застосування такої норми відбувається не на минуле, а саме на день її застосування, а тому положення ст. 58 Конституції України щодо законів та інших нормативно-правових актів, які не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність у даному випадку не може бути застосовано, оскільки таке положення має на меті процедуру видачі, за міжнародним договором у відповідності до міжнародних зобов`язань. Мова у даному випадку не іде про норму яка посилює відповідальність.
Що стосується доводів, про відсутність доказів зі сторони обвинувачення, щодо ратифікації приєднання Федеративної Республіки Німеччина до Четвертого додаткового протоколу до Європейської конвенції про видачу правопорушників, вказаний довід не витримує жодної критики, оскільки вказаний факт можливо перевірити за допомогою наявних загально відомих відомостей на офіційному сайті Міністерства Юстиції України.
Враховуючи встановлені обставини, той факт, що скарга адвоката та доводи всіх адвокатів не відповідають встановленим фактичним обставинам та не підтверджується жодними доказами, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні такої скарги відмовити.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя керується ст. ст. 590, 591 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки слідчого судді.
В задоволені скарги адвоката Шуляка Р.В. в інтересах особи, щодо якої вирішується питання щодо екстрадиції ОСОБА_2 про скасування постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 14.01.2022 року, якою прийнято рішення про видачу громадянина ОСОБА_3 до Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ст. ст. 249, 250, 253, 255 КК ФРН відмовити.

Копію ухвали вручити скаржнику, прокурору.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Слідчий суддя: О.В. Гарський

1 Ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.02.2022 року, Справа № 521/2745/22, провад. № 1-м/521/23/22.