Справа № 545/3046/21
Провадження № 1-в/545/436/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві спільне подання державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полуденка Тугулимського району Свердловської області. РФ, мешканця АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого.

Засудженого вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2020 за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, -

у с т а н о в и в:

Адміністрація державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений та представник адміністрації у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, подання просили задовольнити.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції чинній на дату вчинення кримінального правопорушення) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття 1/2 строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

17.03.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», яким внесено зміни до ч.3 ст.81 КК України, а саме в пункті 1 після слів "крім корупційних кримінальних правопорушень" доповнено словами "порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України віл 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Отже, до засудженого ОСОБА_3 слід застосовувати п.1 ч.3 ст.81 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення 01.09.2019 року, оскільки зазначена стаття у новій редакції обтяжує становище засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2020 року за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Згідно з вироком суду строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 04.06.2020 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення, починаючи з дня затримання, тобто з 01.09.2019 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням ОСОБА_3 відбув 1/2 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За період відбування покарання засуджений ОСОБА_3 мав 2 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці; стягнень не мав.
Згідно з характеристикою, затвердженою начальником державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)», засуджений ОСОБА_3 характеризується позитивно, працевлаштований робітником контрагентського об`єкту, до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. До бухгалтерії установи надійшли виконавчі документи на загальну суму 17 609,80 грн. Адміністрація установи вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення.
Згідно з довідкою державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» вбачається, що за виконавчими документами погашено 15036,35 грн.
Так, одним із показників виправлення засудженого є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа «стала на шлях виправлення» або «довела своє виправлення».
У зазначеному випадку, адміністрація установи на спільному засіданні із спостережною комісією при Полтавській райдержадміністрації постановила, ОСОБА_3 довів своє виправлення. На обґрунтування свого висновку адміністрація установи навела в характеристиці певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений «довів своє виправлення». Вказані обставини знайшли своє підтвердження і в ході судового розгляду.
Аналізуючи встановлені судом обставини суд вважає, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини основного покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України,-

у х в а л и в:

Спільне подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання засудженого ОСОБА_3 - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_3 звільнити умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 24 дні від відбування покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2020 року, із залишенням додаткової міри покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1