Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/603/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 109 (56-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями, та його захисника ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 червня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_7 передбачені ст. 76 КК України обов`язки, а саме:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення у кримінальному провадженні експертних досліджень та судових експертиз у загальній сумі 46 813 (сорок шість тисяч вісімсот тринадцять) грн. 16 коп.: судової лінгвістичної експертизи № 99 від 17.08.2020 у сумі 9805, 80 грн., судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи № 10563/20-39/20572/20573/20574/20-39 від 18.08.2020 у сумі 16834,32 грн., судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи № 10547/20-39 від 12.08.2020 у сумі 9969,84 грн., за висновком експерта №2 від 14.02.2020 у сумі 6280, 40 грн., за висновком експерта № 15 від 08.12.2020 у сумі 3922, 80 грн.
В С Т А Н О В И В:
За вироком суду затверджено угоду про визнання винуватості від 16 грудня 2020 року, укладену між начальником відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 розповсюджував матеріали із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади за наступних обставин.

Так, громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є прихильником ідеї насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні у насильницький спосіб, за невстановлених під час судового розгляду обставин, було виготовлено та роздруковано (розтиражовано у невстановленій під час судового розгляду кількості примірників) збірку (книгу) із назвою - «ПРОЕКТ: НОВА Україна». У вказаному друкованому виданні збірці (книзі) із назвою - «ПРОЕКТ: НОВА Україна», з огляду на її зміст, автором якої являється громадянин ОСОБА_7 , останнім, висвітлено ідеї, які містять прямі заклики зміни системи влади в Україні, а також заклики до революції та збройного повстання, тобто заклики збройним шляхом змінити державну владу, форму правління та державного устрою України та містяться публічні заклики до активної діяльності, спрямованої на зміну системи влади в Україні, а також заклики та висловлювання, провідною ідеєю яких є зміна державної влади, існуючого в Україні конституційного ладу у насильницький спосіб.

Усвідомлюючи, що текст збірки (книги, друкованого видання) із назвою - «ПРОЕКТ: НОВА Україна» містить прямі публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, маючи на меті подальше розповсюдження вказаних матеріалів, усвідомлюючи характер свого протиправного задуму та подальших дій, громадянином ОСОБА_7 з метою приховування власних персональних (анкетних) даних та унеможливлення ідентифікації особи-автора, у посиланні на авторство збірки (книги, друкованого видання) «ПРОЕКТ: НОВА УКРАЇНА», було використано вигаданий псевдонім: « ОСОБА_10 ». Також, при тиражуванні (друці) кожного з примірників збірки (книги) «ПРОЕКТ: НОВА УКРАЇНА» громадянином ОСОБА_7 в зазначеному друкованому виданні умисно не зазначені жодних відомостей щодо видавника (видавництва), дати видання, тиражу, кількості виданих примірників, жанру та формату видання, замовника та номера свідоцтві друкованої продукції, тобто будь-яких уточнюючих відомостей стосовно виготовленні вказаного друкованого видання та способів його розповсюдження.

Крім того, кожен примірник збірки (книги) із назвою «ПРОЕКТ: НОВА УКРАЇНА», автором якого є громадянин ОСОБА_7 , має гнучку глянцеву обкладинку, в якій пронумеровано 105 двосторонніх (крім останнього) аркушів із друкованим текстом (нумерація аркушів від 1 до 211). Разом з тим, на звороті обкладинки кожного примірника збірки (книги, друкованого видання) із назвою - «ПРОЕКТ: НОВА Україна», розміщено роздрукований фотознімок, на якому присутнє зображення саме особи громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, з метою розповсюдження вказаного друкованого видання, яке містить прямі публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, а саме збірки (книги) із назвою - «ПРОЕКТ: НОВА Україна», автором якої являється громадянин ОСОБА_7 , останній за невстановлених під час судового розгляду обставин, у квітні 2019 року передав частину роздрукованих (розтиражованих) ним примірників друкованого видання (збірки, книги) із назвою «ПРОЕКТ: НОВА Україна», невстановленим під час судового розгляду особам, які прямували до Кіровоградської області, де 15.04.2019 зазначеними особами, за попередньою змовою із громадянином ОСОБА_7 , вказані друковані матеріали у кількості шести примірників, було розповсюджено серед військовослужбовців Збройних сил України, які в рамках запланованих заходів з військово-патріотичного виховання, приймали участь в шануванні Героїв Холодного Яру неподалік пам`ятного знаку «Отаману Холодного Яру Чорному Ворону» в районі с. Розумівка Олександрівського району Кіровоградської області.

Допитані ж свідки військовослужбовці Збройних сил України, які 15.04.2019 в рамках запланованих заходів з військово-патріотичного виховання неподалік пам`ятного знаку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », приймали участь в районі с. Розумівка Олександрівського району Кіровоградської області у вшануванні Героїв Холодного Яру та у подальшому ознайомились з примірниками друкованого видання (збірки, книги) із назвою: «ПРОЕКТ: НОВА Україна», автором якої являється громадянин ОСОБА_7 під псевдонімом « ОСОБА_10 », під час надання показів повідомили, що зміст розповсюджених між ними примірників друкованого видання (збірки, книги) із назвою «ПРОЕКТ: НОВА Україна» обурив їх, оскільки викладена в даному друкованому виданні (збірці, книзі) інформація, містить заклики до порушення Конституційних положень та повалення державності у країні, що є неприпустимим та викликає особливу небезпеку у нинішній час, тим паче, з огляду на розповсюдження вказаного друкованого видання (збірки, книги) між військовослужбовцями військової частини Збройних сил України, яка є об`єктом підвищеної небезпеки. Таким чином, зміст друкованого видання (збірки, книги) із назвою - «ПРОЕКТ: НОВА Україна», був ними сприйнятий як прямі публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади в Україні.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу спрямованого на розповсюдження публічних закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади висвітлених у збірці (книзі, друкованому виданні) із назвою «ПРОЕКТ: НОВА Україна», 26.11.2019 об 21 год. 15 хв., громадянином ОСОБА_7 за допомогою під`єднаного до мережі Інтернет ПЕОМ на належному йому акаунт-профілі (інтернет-сторінці) загальнодоступного соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», позначеному як « ОСОБА_10 » за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_3 » у розділі із назвою «світлини з життєпису», опубліковано відеозапис тривалістю 31 хв. 21 сек., в якому під час здійснення відеозапису громадянин ОСОБА_7 публічно на камеру демонструє книжки, автором яких під псевдонімом: « ОСОБА_10 » він являється, де серед інших друкованих видань, наявний примірник збірки (книги) «ПРОЕКТ: НОВА УКРАЇНА», візуально ідентичний до тих, що були розповсюджені 15.04.2019 поблизу с. Розумівка Олександрівського району Кіровоградської області, які містять заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади.

В подальшому, з ідеологічних мотивів, спрямованих на поширення закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, громадянином ОСОБА_7 за допомогою під`єднаного до мережі Інтернет ПЕОМ на належному йому акаунт-профілі (інтернет-сторінці) загальнодоступного соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», позначеному як « ОСОБА_11 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ». в період з 15.01.2020 по 01.02.2020 у загальному доступі опубліковано ряд постів, зокрема: пост з написом «BIЧE-UA-2020», який опублікований 15 січня 2020 року о 20 год. 56 хв. На вказаному фото, на фоні полум`я, що горить на автомобільних скатах зроблено наступний напис - «не ОСОБА_12 (!) ТОЛЬКО РЕВОЛЮЦИЯ С РАСТРЕЛАМИ СПАСЕТ УКРАИНУ»; пост з написом BIЧE-UA-2020, який опублікований 16 січня 2020 року о 19 год. 33 хв. На вказаному пості подано текст, зроблений чорним шрифтом на білому фоні, який в перших двох реченнях має наступний зміст «СИСТЕМА ВЛАДИ, ПОБУДОВАНА ОЛІГАРХАМИ В УКРАЇНІ, МУСИТЬ БУТИ ЗНИЩЕНА. АБО МИ ПОВЕРНЕМО ВЛАДУ НАРОДУ І ПОБУДУЄМО УКРАЇНСЬКУ НАРОДНУ РЕСПУБЛІКУ!»; пост який опубліковано 27 січня 2020 року о 22 год. 46 хв. На вказаному пості з підписом НЕЧАЙ TV: на жовтому фоні шрифтом чорного кольору написано наступний текст: «НЕЧАЙ TV: Как быстро заставить слуг народа служить народу? Посадкой на кол? Повешением? Расстрелом? Кастрацией? Ваши предложения:»; пост, який опубліковано 31 січня 2020 року о 20 год. 47 сек. з підписом «НЕЧАЙ ТV», на зеленому фоні чорним шрифтом зроблено наступний текст «НЕЧАЙ TV: Когда украинцам дойдет, что система О ЛИГАРХОПАХАНАТА, которую сейчас возглавляет ОСОБА_13 , народ в Украине НЕ НУЖЕН ВООБЩЕ - так как продавать неисчерпаемые природные богатства страны лучше без него - не надо тратится на кормежку - БУДЕТ ПОЗДНО!»; пост, який опубліковано 31 січня о 20 год. 56 хв. з підписом НЕЧАЙ TV, на зеленому фоні чорним шрифтом зроблено наступний текст «НЕЧАЙ TV: Все выдумываете теории: как закончить весь этот бред? А в висках стучит понимание: альтернатив РЕВОЛЮЦИИ нет! А кто выстоял и не сдался - как великий сейчас Китай - тот уверенно вверх поднялся... Хочешь жить, народ? ИСПРАВЛЯЙ!»; пост, який опубліковано 01 лютого 2020 року о 16 год. 31 хв. з підписом «НЕЧАЙ TV». Так, на зеленому фоні чорним шрифтом зроблено наступний текст «НЕЧАЙ TV: Круг истории завершается - на носу решающий год: все хорошее возвращается - РЕВОЛЮЦИЯ к нам идет! Все хорошее возвращается! И вернется К ВЛАСТИ НАРОД!», котрі після їх публікації, були доступні для загального ознайомлення всіх користувачів вказаної соціальної мережі, які відвідували вказану інтернет-сторінку (акаунт-профіль) належну громадянину ОСОБА_7 та автоматично надходили як сповіщення у стрічці новин всім користувачам соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», які були додані до розділу «Друзі» вказаного аккаунта.

Вказані вище пости (публікації оприлюднені громадянином ОСОБА_7 на належному йому акаунт-профілі (інтернет-сторінці) загальнодоступного соціально орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», позначеному як « ОСОБА_11 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ») містять висловлювання, ідейне спрямування яких полягає у необхідності встановлення контролю над владою та змінах у територіальному устрої України всупереч визначеному Конституцією України та законами України порядку, а також публічні заклики та висловлювання, провідною ідеєю яких є зміна існуючого в Україні конституційного ладу та державної влади у насильницький спосіб.

Таким чином, громадянин ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що до вказаного належного йому акаунт-профілю (інтернет-сторінки) « ОСОБА_11 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 » у соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook», має доступ необмежене будь-якими заборонами коло осіб, розміщуючи на вказаній електронній сторінці (акаунт-профілі) записи (пости) із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, що суперечать положенням Конституції України, умисно розповсюджував такі матеріали.

Надалі, продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на досягнення злочинного умислу, спрямованого на розповсюдження друкованих видань (збірки (книги) «ПРОЕКТ: НОВА Україна»), а також публічного проголошення ідей, що містять заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, 14.11.2020, перебуваючи у м. Києві, громадянин ОСОБА_7 прийняв участь у проведенні так званих «Національних зборах Загальнонаціональної Ради громадянського суспільства», де особисто публічно зачитав уривки (цитати) із друкованого видання (збірки, книги) із назвою - «ПРОЕКТ: НОВА Україна», автором якого він являється та яке містить заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, а також проголосив власні ідеї щодо персонального бачення реалізації задуму, спрямованого на досягнення такої мети.

Під час проведення вказаних заходів здійснювався відеозапис, який ІНФОРМАЦІЯ_5 об 11 год. 21 хв. під назвою: «Національні збори. Киш», розміщено у розділі «трансляції» в загальному доступі на акаунт-сторінці соціально-орієнтованого ресурсу всесвітньої мережі Інтернет «Facebook», користувачем позначеним як « ОСОБА_14 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Встановлено, що на фрагменті даного відеозапису, на якому зафіксовано публічний виступ громадянина ОСОБА_7 , є висловлювання громадянина ОСОБА_7 , які містять заклики до повалення конституційного ладу та до насильницького захоплення державної влади.

Крім того, у період з початку 2019 року по грудень 2020 року (більш точних дат під час судового розгляду встановити не виявилося за можливе), крім вищезазначених акаунт-профілів (інтернет-сторінок): « ОСОБА_10 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та « ОСОБА_11 » за посипанням ІНФОРМАЦІЯ_4 », громадянином ОСОБА_7 створювались інші акаунт-профілі (інтернет-сторінки) соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», якими він систематично користувався з метою поширення закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади.

Так, усвідомлюючи, що розповсюджувані ним у загальному доступі соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook» матеріали, містить ознаки прямих публічних закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, в повній мірі усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та попри те, маючи на меті подальше розповсюдження вказаних матеріалів, громадянином ОСОБА_7 з метою приховування власних персональних (анкетних) даних й унеможливленням ідентифікації особи-власника акаунт-профілів (інтернет-сторінок), створюваним ним з початку 2019 року по грудень 2020 року (більш точних дат під час судового розгляду встановити не виявилося за можливе) акаунт-профілям (інтернет-сторінкам) надано вигадані або відмінні від реальних персональних даних громадянина ОСОБА_7 ідентифікуючі регалії, зокрема: «НЕЧАЙ» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 , « ОСОБА_15 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_9 ); « ОСОБА_15 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 ); « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 ); « ІНФОРМАЦІЯ_13 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_14 ) та « ОСОБА_16 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_15 ).

Реалізовуючи злочинний умисел спрямований на розповсюдження публічних закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади висвітлених у збірці (книзі, друкованому виданні) із назвою - «ПРОЕКТ НОВА Україна», ІНФОРМАЦІЯ_16 , громадянином ОСОБА_7 за допомогою під`єднаного до мережі Інтернет ПЕОМ на належному йому акаунт-профілі (інтернет-сторінці) загальнодоступного соціально орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook» позначеному як « ОСОБА_15 » за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_10 ) у публічному доступі оприлюднено фотознімки, які можна ідентифікувати, як обкладинку книги (збірки, друкованого видання) із назвою - «ПРОЕКТ: НОВА Україна», автором якої являється громадянин ОСОБА_7 , візуально ідентичної до тих примірників, що були розповсюджені 15.04.2019 поблизу с. Розумівка Олександрівського району Кіровоградської області та які містять прямі публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади в Україні.

Також, продовжуючи вказаний злочинний умисел спрямований на поширення закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, на належному громадянину ОСОБА_7 акаунт-профілі (інтернет- сторінці) загальнодоступного соціально орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook» позначеному як «НЕЧАЙ» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянином ОСОБА_7 у період з 14.11.2020 по 23.11.2020 у загальному доступі опубліковано ряд інших постів, які з огляду на їх зміст, також містять заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення насильницьким способом державної влади в Україні, зокрема: пост від 14.11.2020 із загальним написом від користувача: «ЭТО ЖЕ НАДО, - ДО ЧЕГО ЭТА ВЛАСТЬ ДОВЕЛА МАЛЫЙ БИЗНЕС!» та написом на чорному фоні червоними літерами «Когда эту власть начнут убивать - отдам последние копейки на патроны ...»; пост від 15.11.2020 із написом на світло-червоному фоні « ОСОБА_10 : Если власть ни хера, кроме намордника, диких налогов и непомерных воровских тарифов тебе не дает - то нахера она тебе нужна?», пост від 15.11.2020 із написом на світло-червоному фоні « ОСОБА_10 : Странный народ Украинцы - вместо того, чтобы спустить в канализацию бандитскую власть уродов - спустили в канализацию свою страну»; пост від ІНФОРМАЦІЯ_17 із написом на світло-зеленому фоні « ОСОБА_10 : Якби ми були Українцями - то в нас була б країна Україна. А як ми дурні терплячі - то в нас країна Дуремарія»; пост від ІНФОРМАЦІЯ_17 із написом на світло-зеленому фоні « ОСОБА_10 : Что-то стало холодать! Не пора нам власть менять», пост від ІНФОРМАЦІЯ_18 із написом на світло-зеленому фоні « ОСОБА_10 : Братья Украинцы! А не лучше нам выбрать вместо сотен тысяч привластных мразей одного гетмана с диктаторскими полномочиями!», пост від ІНФОРМАЦІЯ_19 із написом на яскраво-жовтому фоні « ОСОБА_10 : Подивись у дзеркало і спитай, козак: доки я терпіти буду цей бардак», пост від 22.11.2020 із написом «РЕВОЛЮЦИЯ НЕИЗБЕЖНА», пост від ІНФОРМАЦІЯ_20 із написом на жовтому фоні «Причину «Локдауна вихідного дня» листопада 2020» року треба шукати в квітні 2019 року, коли 73% вибрали «ЛохДауна»; пост від 22.11.2020 із написом на світло-зеленому фоні « ОСОБА_10 : Государства нет, осталось шобло мородеров на разных властных должностях, врущих, ворующих и ни за что не отвечающих, пора это шобло разгонять.»: пост від 23.11.2020 із загальним написом від користувача: «БУРЯ! СКОРО ГРЯНЕТ БУРЯ!» та ілюстрацією діалогу двох осіб чоловічої статі на фоні наступного змісту: « - Шерлок, но если в 2014-м в Украине был переворот, то зачем хунта назначила выборы в 2019-м и позволила выиграть ОСОБА_17 - Элементарно. Ватсон! Чтобы в 2021-м в Украине произошел уже настоящий переворот», та інші пости, котрі після їх публікації, були доступні для загального ознайомлення всіх користувачів вказаної загальнодоступної соціальної мережі, які відвідували вказану інтернет-сторінку (акаунт- профіль) належну громадянину ОСОБА_7 та автоматично надходили як сповіщення у стрічці новин всім користувачам соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», які були додані до розділу «Друзі» вказаного аккаунта.

Окрім того, частину вказаних та інших постів, в яких з огляду на їх зміст наявні прямі чи опосередковані заклики до вчинення дій спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади в Україні (у тому числі в насильницький (протиправний) спосіб), громадянином ОСОБА_7 оприлюднено у загальному доступі шляхом їх дублювання (враховуючи перепости (копіювання) з акаунт- сторінки позначеній як « ОСОБА_18 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 на інших належних громадянину ОСОБА_7 акаунт-профілях (інтернет-сторінках) соціально орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook». Тобто, громадянин ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що до вказаних акаунт-профілів (інтернет-сторінок), зокрема: « ОСОБА_10 » за посиланнями: « ІНФОРМАЦІЯ_7 »; « ОСОБА_11 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 »: « ІНФОРМАЦІЯ_21 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 « ОСОБА_15 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_9 « ОСОБА_15 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 « ІНФОРМАЦІЯ_11 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 : « ІНФОРМАЦІЯ_13 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_14 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_15 та інших належних громадянину ОСОБА_7 акаунт-профілів (інтернет-сторінок) у соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook», має доступ необмежене будь-якими заборонами коло осіб, розміщуючи на вказаних загальнодоступних електронних сторінках (акаунт- профілях) записи із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, що суперечать положенням Конституції України, умисно розповсюджував такі матеріали.

Таким чином, громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок поширення ним примірників друкованого видання, а саме збірки (книги) із назвою: «ПРОЕКТ: НОВА Україна» (автором якого являється ОСОБА_7 під псевдонімом « ОСОБА_10 »), внаслідок особистого публічного виступу в ході участі у проведенні так званих «Національних зборах Загальнонаціональної Ради громадянського суспільства», під час якого зачитав уривки (цитати) із вказаного друкованого видання та проголосив ідеї персонального бачення реалізації задуму спрямованого на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, а також своїми умисними діями, які виразились у систематичних публікаціях шляхом розміщення на електронних сторінках (акаунт-профілях) записів (постів) у соціально-орієнтованому ресурсі всесвітньої мережі Інтернет «Facebook» із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, що суперечать положенням Конституції України, впродовж 2019-2020 років, вчинив розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади.

Таким чином, дії ОСОБА_7 суд першої інстанції кваліфікував за ч. 2 ст. 109 КК України, як розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади.

16 грудня 2020 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 109 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, наявності, визначеної ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне та беззастережне визнання своєї винуватості у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.109 КК України, сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки без конфіскації майна та у відповідності до вимог ст.75 КК України звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, тобто в розповсюдженні матеріалів із закликами до насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади.

Таким чином, суд першої інстанції переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, затвердив вищевказану угоду про визнання винуватості від 16 грудня 2020 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати повністю, та направити угоду про визнання винуватості від 16 грудня 2020 року та обвинувальний акт від 16 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 19.09.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України до іншого суду, а саме до Олександрівського районного суду Кіровоградської області, за місцем вчинення кримінального правопорушення.

Обгрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що справу розглянуто з порушенням умов територіальної підсудності.

Зазначає, що зі змісту вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.06.2021 р. вбачається, що розповсюдження книги «ПРОЕКТ НОВА УКРАЇНА» мало місце у селі Розумовка, Олександрівського району, Кіровоградської області. Відомостей про те, що ОСОБА_7 були здійснені будь які дії, як підстава звинувачення його по ч. 2 ст. 109 КК України на території Ленінського району міста Кропивницького - ні в справі, ні у вироку та угоді - нема.

В той самий час, зі змісту вироку вбачається, що провадження (судовий розгляд) здійснювався з урахуванням особливостей того, що на стадії досудового розслідування було укладено угоду від 16 грудня 2020 року з чого випливає, що суд не розглядав на принципах безпосередності (п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України матеріали справи, тобто не досліджував обставини ч. 3 ст. 349 КПК України: «Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються...»

Між тим, як вбачається зі змісту вироку, суд - без проведення фактичного дослідження обставин кримінального правопорушення, у тому числі показів свідків, під час винесення вироку робить посилання на покази свідків та викладає у вироку «як встановлені судом» фактичні обставини, які використані як підстави для застосування відносно ОСОБА_7 положень ч. 2 ст.109 КК України.

Таким чином, захисник вважає, що в частині посилань на покази свідків, суд припустив суттєвих порушень кримінально- процесуального законодавства, а саме: свідки в суді не допитувалися, а згідно з положенням ч. 4, ст. 95 КПК України «Суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них», тому посилання у вироку на покази свідків явно протизаконні.

Висвітлені вище обставини є суттєвим порушенням норм процесуального права, які вплинули на законність винесення вироку по справі.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а у випадку ОСОБА_7 таке право було порушено.

Овинувачений ОСОБА_7 , в своїй апеляційній скарзі просить вирок відносно нього скасувати повністю. Ухвалити новий вирок, яким його виправдати за ч. 2 ст. 109 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні, розгляд здійснювався в режимі відеоконференції яка мала дуже низьку якість. Більшість висловів та висловлювань не було чути.

Крім цього суд перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості під час судового засідання не з`ясував в у нього, як обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1)що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2)наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3)характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4)вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Вказане вище на переконання обвинуваченого є порушенням вимог КПК України і як наслідок дає всі підстави до скасування оскаржуваного вироку.

Крім цього зазначає, також на низку грубих порушень вимог КПК України, які не давали права на винесення вироку, зокрема справу розглянуто з порушенням умов територіальної підсудності. Зі змісту вироку вбачається, що нібито злочинні дії у вигляді розповсюдження книги «ПРОЕКТ НОВА УКРАЇНА» мало місце у селі Розумовка, Олександрівського району Кіровоградської області. Відомостей про те, що ним були здійснені будь які дії, як підстава звинувачення його по частині 2 ст. 109 КК України на терріторії Ленінського району міста Кіровограду - ні в справі, ні у вироку, та угоді - нема.

Зі змісту вироку вбачається що провадження (судовий розгляд) здійснювався з урахуванням особливостей того, що на стадії досудового розслідування було укладено угоду від 16 грудня 2020 року з чого випливає, що суд не розглядав на принципах безпосередності (п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України матеріали справи, тобто не досліджував обставини частина 3 ст. 349 КПК України . «Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються...»

Між тим, як вбачається з вироку, суд - без досліджень обставини, у тому числі з посиланням на покази свідків виклав , як встановлені судом фактичні обставини, які використані як підстави для застосування положень частини 2 ст. 109 КК України.

Тобто на думку обвинуваченого, в частині посилань на поясненя свідків суд припустив суттєвих порушень кримінально- процесуального законодавства, а саме:

- свідки в суді не допитувалися, а згідно з положенням статті 95 КПК України п. 4. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.»), тому посилання у вироку на покази свідків явно протизаконі.

Це є суттєвим порушенням норм процесуального права, які вплинули на законність винесення вироку по справі.

Також, обвинувачений вважає, що найбільш суттєвим порушенням норм процесуального права є застосування закону ( частини 2 статті 109 КК України), як закону, який не підлягає застосуванню що є підставою для апеляційного розгляду і скасуванню вироку.

Умови застосування частини 2 статті 109 КК України слід розглядати у сукупності з порушеннями у вигляді незастосування положень Конституції України - в процесуальному сенсі, а саме - статті 413 КПК України. Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

В матеріально правовому сенсі, слід було керуватися Конституцією України, в якій визначено, що Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Офіційне тлумачення положення частини другої статті 34 див. в Рішенні Конституційного Суду № 2-рп/2012 від 20.01.2012\

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Суд у вироку не зазначив з посиланням на норми законів України, якими конкретно умовами може бути ОБМЕЖЕНО ПРАВО на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Стаття 19 визначає:

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, ОСОБА_7 зазначає, що законодавством не визначено поняття «конституційного ладу».

Нема тлумачення цього поняття у рішеннях Конституційного Суду України. При тому, що законами не встановлено право суду визначати зміст понять у Конституції України, у вироку (при застосуванні статті 109 КК України) зокрема тому, вироку, що оскаржується - повинно бути визначено на які саме умови чи положення конституційного ладу були направлені дії засудженого, у зв`язку з обвинуваченням у закликах до насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення влади.

Також зауважує, що Право на повстання (право на опір гнобленню, право на революцію), як відомо визнане у політичній філософії, як право громадян будь-якими засобами, аж до збройної боротьби, захищати свої права та свободи від узурпаторів. Належить до природних прав, тобто не вимагає підтвердження нормами позитивного права. Право «на повстання» - є засобами використання конституційного права на свободу, що передбачено статтею 34 Конституції України слід вважати природнім правом, яке не може бути обмежено - позитивним правом, тим більш не може тягти кримінальної відповідальності безпідставно і на підставі суб`єктивних поглядів посадових осіб органів влади, включаючи прокурорів та суддів, які не мають права свавільно визначати зміст понять у Конституції України на рівні юрисдикції районних судів.

Згідно з Конституцією України, українці мають право на повстання. Це випливає з низки положень Конституції: ст. 22 Конституції України: «Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Ст. 3 Конституції України: «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед ОСОБА_19 за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави».

Іншими словами, Конституція втрачає сенс, якщо в Україні відбувається підміна її найвищої цінності, якщо система української державності не буде орієнтована на користь її громадян, на реалізацію їхніх прав і свобод. Усі органи державної влади зобов`язані визнавати, дотримуватися і захищати права всіх громадян України.

Далі, ч. 2 ст. 5 Конституції України вказує: «Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ». Оскільки джерелом влади є народ, то систематичне порушення прав і свобод громадян України державними органами є незаконним привласненням і захопленням влади, що належить народові, посадовими особами державних органів.

У п.п. 3,4 ст. 5 Конституції України зазначається: «Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу».

Громадянам України, які реалізують своє невід`ємне право на повстання, не може бути інкримінована ст. 109 Кримінального кодексу України («Дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади»), оскільки право на повстання реалізується не з метою повалення чи насильницької зміни конституційного ладу, а з метою його збереження.

Думки та погляди, які викладені у книзі «Проект Нова Україна» та окремих виступах у інформаційному просторі - не мають прямих закликів до насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення влади тих політичних сил, які у даний час володіють владою конкретними засобами і актами. Опозиційні погляди стосуються влади за весь період незалежності та суверенності держави, що привели до вкрай негативних наслідків.

У вироку зазначено, що судом не встановлено невідповідність інтересам суспільства умов угоди та те, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін.

Між тим, сам факт притягнення до кримінальної відповідальності по частині 2 статті 109 КК України - порушує Конституційне право на свободу, гарантовані владою у відповідності зі статтею 34 Конституції України, норми вищої юридичної сили чим ч.2 ст. 109 КК України і відсутності законодавчої визначеності (властивість права) - що таке «Конституційний лад».

Саме на відновлення Конституційного ладу України, особливо того, що передбачено Конституцією України та безумовного її додержання - направлений загальний зміст книги «Проект Нова України», оскільки проблеми реформування, необхідність яких можна вважати «загально відомим фактом, є підставою для ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ реальної влади, яка не тільки з позицій засудженого, а і з позицій значної кількості громадян країни та державних позицій багатьох країн - не здійснює адекватних та необхідних дій, направлених на досягнення відповідності реальних суспільно політичних, економічних, безпекових, гуманітарних та інших умов, у тому числі дійсності конституційного політичного режиму - положенням Конституції України та природних прав протесту проти зловживань владою або невмінням використовувати владу на користь мети, яка зокрема передбачена Конституцією України.

З урахуванням того, що зміст обвинувачення по частині 2 статті 109 КК України при відсутності законодавчим засобом визначення - що таке Конституційний лад - суперчить конституційному та природньому праву, а також обов`язків влади - гарантій ... прав на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань та право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, а також того, що конституційні права мають вищу юридичну силу - при розгляді справи суд повинен був застосувати статтю 34 Конституції України і винести виправдувальний вирок.

В доповненнях до апеляційної скарги від 15.07.2021, ОСОБА_7 не погоджуючись з пред`явленим обвинуваченням наводить свої доводи у його необґрунтованість.

А також, в доповненях до апеляційної скарги від 19.07.2021 ОСОБА_7 просить вирок скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

В запереченнях на апеляційні скарги захисника та обвинуваченого, прокурор, наводячи свої доводи, просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника, прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Приймаючи до розгляду апеляційні скарги захисника та обвинуваченого колегія суддів виходила з приписів ч.4 ст. 394 КПК України щодо права на апеляційне оскарження вироку суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченою особою, з підстав невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Захисник та обвинувачений посилаються на те, що судовий розгляд здійснювався в режимі відеоконференції, яка мала дуже низьку якість. Більшість висловів та висловлювань не було чути. Крім цього, суд перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості під час судового засідання не з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє свої права передбачені п.п. 1-4 ч.4 ст. 474 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, під час досудового розслідування, 16 грудня 2020 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

18 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда затвердив угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 , та на підставі цієї угоди ухвалив оскаржуваний вирок.

Частиною третьою статті 475 КПК України передбачено, що мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити, зокрема, формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Викладаючи в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом, судом першої інстанції стверджується про вчинення ОСОБА_7 певних дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.109 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка у розумінні ст. 17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до вимог ч.2 ст.475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.475 КПК України мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Вимоги ч.3 ст.475 КПК України щодо мотивувальної частини вироку істотно відрізняються від вимог, які встановлені ч.3 ст.374 КПК України, відповідно до якої у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку суд повинен зазначити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним; докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Таким чином, при ухваленні вироку про затвердження угоди, суд першої інстанції, не зазначає формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а тільки вказує формулювання обвинувачення, яке висунуте особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що при ухваленні вироку на підставі угоди про винуватість суд першої інстанції не встановлює обставини, вчиненого кримінального правопорушення, не досліджує докази і не надає їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, а тільки затверджує угоду, яку було досягнуто між прокурором та обвинуваченим.

Разом з цим, на суд покладається обов`язок об`єктивно та у повній мірі з`ясувати обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений в повному обсязі усвідомлює свої права та розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Зокрема, приписами ч.4 ст. 474 КПК України встановлено, що перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Чинним кримінальним процесуальним законом (п. 6 ч.7 ст. 474 КПК України) на суд покладено обов`язок відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, зокрема з підстав відсутності фактичних підстав для визнання винуватості.

Як убачається з оскаржуваного вироку, судом зазначено, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Разом з цим, аналізуючи доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, покази обвинуваченого в суді апеляційної інстанції, колегія суддів прийшла до переконливого висновку, що судом першої інстанції належним чином не перевірено та повною мірою не з`явано у обвинуваченого чи цілком він розуміє свої права, передбачені п.п. 1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, що є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції.

Також, відповідно до вимог ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначається формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, викладаючи у мотивувальній його частині формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_7 за ч.2 ст. 109 КК України, належним чином не переконався, та не зазначив про це у рішенні про наявність по даному кримінальному провадженні фактичних підстав для визнання винуватості ОСОБА_7 , тобто не навів мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Водночас, колегія суддів під час апеляційного розгляду не надає оцінку апеляційним доводам щодо фактичних обставин кримінального провадження, порушення правил територіальної підсудності, оскільки докази по даному кримінальному провадженню не досліджувалися, а тому апеляційний суд позбавлений можливості дати їм оцінку. Вказані доводи мають бути перевірені під час нового розгляду, під час якого і необхідно врахувати наведене, встановити повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження та в залежності від встановленого прийняти рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

З огляду на викладене, апеляційні скарги захисника та обвинуваченого слід задовольнити частково, а вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 395, 404, 405, 407, 418, 419, 474 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями, та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та направити матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4