Справа № 1-кс/593/396/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2021 р. м. Бережани

Слідчий суддя Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 та ст. слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Бережани клопотання ст. слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про арешт майна, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 09.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Ст. слідчий СВ ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна. Із клопотання вбачається, що Бережанською окружною прокуратурою в ході вивчення матеріалів зареєстрованих в інформаційно - телекомунікаційній системі Інформаційний портал Національної поліції України відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області встановлено, що у відділ поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся Бережанський міський голова про те, що посадові особи Бережанської міської ради підробили документи подані для розробки проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 890 кв. м. по вул. Міцкевича, 2 Г в м. Бережани без зазначення комунікацій та інших мереж.
Відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 09.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що договором оренди землі від
06.11.2018року, згідно рішення сесії Бережанської міської ради від 27.09.2018 року, громадянину ОСОБА_5 передано земельну ділянку площею 0,0890 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування інших об`єктів громадської забудови, а саме придбаної вбиральні.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Ураховуючи вищевикладене та те, що вищевказана земельна ділянка площею 0,0890 га. (890 кв.м.) є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
З метою збереження речового доказу, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану земельну ділянку площею 0,0890 га. (890 кв.м.), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно висновку до Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальній громаді м. Бережани в особі Бережанської міської ради для обслуговування вбиральні по АДРЕСА_2 від 29.03.2017 року № 027, земельна ділянка площею 0,0890 га. (890 кв.м.) на якій розташована вбиральня на праві комунальної власності належить територіальній громаді м. Бережан. На підставі договору оренди землі від 06.11.2018 року, згідно рішення сесії Бережанської міської ради від 27.09.2018 року, передано в оренду громадянину ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та ст. слідчий СВ ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_4 клопотання підтримали з мотивів, що наведені у ньому та просять його задоволити.
Суд розглянувши подане клопотання та долучені до нього матеріали приходить до наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана не обгрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.
Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні.
В наданих матеріалах, не міститься жодного доказу того, що вказане у клопотанні майно, а саме земельна ділянка площею 0,0890 га. (890 кв.м.) відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Таким чином, зазначене вище майно, а саме земельна ділянка площею 0,0890 га. (890 кв.м.), яка розташована по АДРЕСА_1 жодним чином не може відповідати ознакам речового доказу в рамках кримінального провадження №0000022 від 09.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
А тому враховуючи вищевикладене в задоволенні клопотання ст. слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про арешт майна- відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 170-171 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ст. слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про арешт майна- відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1