Провадження № 1-кс/638/2019/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , перевіривши клопотання ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України, -

встановив:

01 вересня 2021 до Дзержинського районного суду м.Харкова надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому просить вчинити дії відповідно до ст.206 КПК України та зобов`язати слідчого негайно доставити його до суду для розгляду клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 30.08.2021 року він прибув до СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області на підставі виклику слідчого та останній не дозволяє йому покинути приміщення відділу поліції без проведення у встановленому порядку процесуальної дії з наданням сторонам доступу до матеріалів. Зазначає, що його тримають поза власної волі та правових підстав, що є незаконним.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали клопотання, дійшов наступного.

Згідно приписів п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Так, відповідно до частин 2-5 статті 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
При цьому, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Водночас, якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.
Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Отже, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Системний аналіз положень ст.206 КПК України дозволяє дійти висновку, що його основною метою є забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.
При цьому, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.
До аналогічного висновку дійшла і Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду (Постанова від 27.05.2019 у справі №766/22242/17, провадження №51-7276 кмо 18).
За наслідками вивчення клопотання ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України на незаконне затримання та позбавлення свободи, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру вважати, що останній утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення особи свободи.
Так, зазначенні в клопотанні обставини є лише припущеннями сторони захисту та не ґрунтуються на будь-яких належних та допустимих доказах, оскільки відсутні відомості про підтвердження фактичних даних про затримання чи незаконне тримання під вартою ОСОБА_2 .
Таким чином, на момент отримання клопотання ОСОБА_2 на незаконне затримання та позбавлення волі, ним не надано відомостей про те, що він знаходиться в межах територіальної юрисдикції Дзержинського районного суду м.Харкова та є затриманою особою, тому у слідчого судді не виникає обов`язку, відповідно до ст.206 КПК України постановити ухвалу, якою необхідно зобов`язати негайно доставити таку особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Враховуючи те, що ст.206 КПК України не передбачає порядку розгляду таких клопотань, слідчий суддя вбачає, що в даному випадку можливо застосувати положення п.2 ч.2 ст.304 КПК України та вбачає наявність підстав для повернення клопотання заявникові.
Керуючись ст.206, 208, 304, 309, 532 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України повернути особі, яка його подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1