Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/346/21
Провадження № 1-кп/499/11/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2022 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000127 від 23.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конопляне Іванівського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого по найму, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, раніше судимого:

15.06.2020 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 5 місяців

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.297 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 в період відбуття іспитового строку за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 15.06.2020 року на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив навмисний злочин за наступних обставин.

05 березня 2021 року приблизно о 13:25 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з ОСОБА_5 (кримінальне провадження відносно якого виділено та 24.11.2021 року ухвалено обвинувальний вирок, який набрав законної сили 24.12.2021 року), за попередньою змовою, маючи заздалегідь заготовлену для вчинення злочину сокиру, прийшли на кладовище села Богунове Березівського району Одеської області, з метою заволодіння металевими предметами, які знаходяться на могилах. Перебуваючи на кладовищі обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , помітили місце поховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яке було огороджено металевим парканом, після чого в них виник злочинний умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходилися на могилі, а саме зазначеним парканом.

Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння речами із місця поховання, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та їх місць поховання, діючи умисно, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , впевнившись у відсутності небезпеки викриття зі сторони інших осіб, шляхом застосування фізичної сили та використовуючи заздалегідь заготовлену сокиру демонтували та незаконно заволоділи металевим парканом у кількості чотирьох чавунних секцій, що знаходилися на вищевказаній могилі в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в скоєному діянні визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованого діяння, в скоєному розкаявся, в подальшому подібне вчиняти намірів не має.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, зазначив, що матеріальну шкоду йому не відшкодовано, міру покарання просить призначити на розсуд суду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позицій, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.297 КК України незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене за попередньою змовою осіб, з корисливих мотивів.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, вислухавши показання обвинуваченого суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні передбаченого ч.3 ст.297 КК України є доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд визнає, що обставини які б обтяжували покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, офіційно не працює, а відповідно не має джерела доходу, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо, скарг не надходило. Також суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині та щиро розкаявся.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання з його реальним відбуванням на строк в межах санкції ч.3 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ст. 71 КК України. Таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та профілактики вчинення нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 засуджено вироком Іванівського районного суду Одеської області від 15.06.2020 року до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 5 місяців та після постановлення вказаного вироку до його відбуття, він скоїв новий злочин, то суд відповідно до ч. 1 ст.71 КК України частково приєднує не відбуту частину зазначеного покарання, з дотриманням правил розрахунку, передбачених ст. 72 КК України.

Долю речових доказів по справі вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не подавався.

Що стосується міри запобіжного заходу, то суд зважаючи на специфіку призначеного покарання, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово ухилявся від явки до суду, внаслідок чого відносно нього було застосовано приводи у судове засідання, а в подальшому оголошено в розшук, тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання зможе переховуватися від органу виконання покарань, суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, і на підставі санкцій даної статті призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, частково приєднати ОСОБА_4 не відбуте покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 15.06.2020 року за ч.3 ст. 185 КК України і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Арешт, накладений на речові докази по справі ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 30.03.2021 року скасувати.

Речові докази по справі, а саме одну секцію металевої огорожі пофарбованої в чорний колір повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», взявши під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання в залі суду тобто з 18.03.2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1