Справа № 369/6829/21
Провадження № 1-кп/369/1560/21
В И Р О К
іменем України
25.11.21 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000153 від 14 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, не одружений, без реєстрації місця проживання, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

13 квітня 2021 року, ОСОБА_6 , рухаючись на своєму автомобілі марки «Opel Сombo» днз НОМЕР_2 за адресою: Київська область, Бучанський район, СТ «Мрія» по вул. Центральна, 1, близько 15:30 год. був зупинений працівниками поліції, в подальшому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, ОСОБА_6 пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В1», «В» та «С1» на своє ім`я, яке він придбав у невстановлений досудовим розслідуванням час та бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-21/18086-ДД від 22 квітня 2021 року бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Вказаними діями, ОСОБА_6 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Зазначив, що придбав посвідчення водія через всесвітню мережу Інтернет за 6000 грн, про те що це не офіційний документ знав. Крім того, вказав, що наразі проживає в автомобілі, місця також реєстрації не має, після того, як знявся з обліку в гуртожитку, після цього правопорушення намагався отримати посвідчення водія, проте у зв`язку з відсутністю місця реєстрації та проживання, а також відповідних документів з військкомату, цього не вдалося зробити, тому якщо б прийшлося, то він вчинив би так само.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Суд зауважує, що використання завідомо підробленого документа є закінченим злочином з моменту, коли документ пред`явлено або подано винним незалежно від того, чи вдалося йому досягти поставленої мети, а суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Обов`язковою суб`єктивною ознакою підроблення документа, виготовлення підробленого штампа, печатки або бланку є мета використання зазначених предметів як підроблювачем, так і іншою особою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме використанні завідомо підробленого документу за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця реєстрації та проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, раніше не судимий.

Поряд з цим, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, з огляду на те, що в судовому засіданні на день ухвалення судового рішення обвинувачений зазначив, що за аналогічних обставин, вчинив би так само, що в свою чергу не дає суду підстав вважати, що він щиро розкаявся у вчиненому. При цьому суд виходить з того, що щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії останнього у виді штрафу.

Призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 680 грн.

Речові докази: - посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В1», «В» та «С1» на ім`я ОСОБА_6 знищити; - DVD-R, марки «ALERUS», 4.7 Gb, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 653,80 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1