ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/457/21 Справа № 711/6260/21 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати Черкаського апеляційного суду в складі:

ОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
при секретарі учасники справи: адвокат ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме автомобіль «MITSUBISHI PEJERO», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль «SKODA FELICIA», зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль «LEXUS RX 350» чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3 із забороною розпоряджатися будь яким чином цим майном.

Ухвала обґрунтована тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає додатковий вид покарання конфіскацію майна.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2021 року про арешт транспортних засобів, виключивши висновки про заборону права на розпорядження та користування транспортними засобами.

В апеляційній скарзі вказує, що сторона захисту погоджується із рішенням суду щодо арешту автомобілів шляхом позбавлення права на відчуження транспортних засобів, водночас висновки слідчого судді щодо необхідності позбавлення права на розпорядження та користування переліченим майном не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та зроблені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до прохальної частини клопотання слідчого, остання просила суд накласти арешт на автомобілі підозрюваного із забороною відчуження та розпорядження даним майном.

Постановляючи ухвалу за клопотанням слідчого суддя вийшла за межі вимог, що винесені слідчим на її розгляд та ухвалила рішення про заборону розпоряджатися будь-яким чином транспортними засобами ОСОБА_7 , що включає в себе позбавлення всіх прав, а саме на відчуження, розпорядження або користування, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя постановивши рішення про заборону права розпоряджатись майном, фактично заблокувала виконання рішення Уманського міськрайонного суду від 29.07.2021 року про негайне повернення автомобіля «MITSUBISHI PEJERO», номерний знак НОМЕР_1 , так як власник майна ОСОБА_7 не в праві буде дати розпорядження щодо отримання у слідчого вказаного транспортного засобу іншими особами та переміщення його у будь-яке місце на відповідальне зберігання, при умові, що місце зберігання транспортного засобу будь-яким процесуальним рішенням не визначено або щодо користування цим автомобілем іншими особами, при умові, що слідчий не просив у клопотанні заборонити таке право.

Вважає, що арешт транспортних засобів, які належать підозрюваному ОСОБА_7 , шляхом заборони права на відчуження цих автомобілів є цілком достатнім для забезпечення завдання арешту майна.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали, які надійшли із Придніпровського районного суду м. Черкаси, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, старшим слідчим ВР ЗЗКС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 від 21.04.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення та сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, 23.04.2021 близько 02 години 30 хвилин шляхом вільного доступу пройшли до території колективного сільськогосподарського підприємства «Ягубець», що розташоване по вулиці Леніна, 1 в с. Ягубець, Уманського району, Черкаської області (Христинівської ОТГ), де проникнувши до незачиненого приміщення «вагової», яке призначене для місця знаходження працівників охорони КСП «Ягубець», де в той час знаходились троє працівників охорони нічної зміни, після чого здійснили розбійний напад на працівників охорони КСП «Ягубець», а саме проникши до приміщення «вагової», останні здійснили постріл з травматичної зброї в бік охоронника ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої забійно-рваної рани лівої половини грудної клітки, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/230 від 17.06.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та двом іншим охоронцям ОСОБА_12 та ОСОБА_13 нанесли удари тупими твердими предметами, при цьому спричинили ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови зліва і гематоми грудної клітки зліва по передній поверхні на рівні 6-7 ребер, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/231 від 18.06.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а після цього охоронників було зв`язано пластиковими стяжками, на голови їм було надягнуто наволочки з подушок, повалено на підлогу, та відібрано особисті речі.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел зазначені особи шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проникли до складського приміщення КСП «Ягубець» з якого здійснили крадіжку засобів захисту рослин, а саме препарату «ДОК Про» вагою 390 кг, препарату «Каптора плюс, РК» об`ємом 640 літрів, препарату «Хлормекват хлорид 75%, в.р.» об`ємом 200 літрів, препарату «Разит» об`ємом 180 літрів, препарату «Фокс 325 SC, КС» об`ємом 420 літрів, після чого залишили місце скоєння злочину, спричинивши КСП «Ягубець», згідно звіряльної відомості результатів інвентаризації запасів від 23.04.2021, матеріальну шкоду на загальну суму 1526933,04 гривень.

По даному факту 23.04.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000388 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

22.07.2021 ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 оголошено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Також, 22.07.2021 року в період часу з 07 год. 09 хв. по 13 год. 39 хв. під час проведення санкціонованого обшуку за місцем приживання ОСОБА_7 , у домоволодінні АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищевказаний предмет зовні схожий на пістолет, який згідно висновку експерта № СЕ 19/124-21/9378-БЛ від 23.07.2021 являється гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, пістолетом «Zoraki», моделі «914-S», промислового виробництва фірми «Atak Arms LTD», Туреччина, конструкція якого змінена саморобним способом шляхом встановлення лейнеру в приливок ствола, заглушення дросельного отвору та видалення маркувальних позначок, в наданому на експертизу вигляді пістолет «Zoraki», моделі «914-S», придатний до здійснення пострілів пістолетними шумовими та газовими пістолетними патронами калібру 9 мм. Р.А., патроном роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 6,0 мм) використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони, який ОСОБА_7 у невстановлену досудовим розслідуванням дату, час та у невстановленому місці, придбав та переніс за місцем свого проживання де його зберігав без передбаченого законом дозволу.

Також, ОСОБА_8 за попередньою змовою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , узгоджено, маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством та з проникненням у інше приміщення та сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів 21.04.2021, близько 02 години 00 хвилин, використовуючи автомобіль Volkswagen Passat , належний ОСОБА_8 , під`їхали до території ТОВ «Агрофірма» Джулинка», що розташована по вулиці Центральна, 43 в с. Джулинка, Гайсинського району, Вінницької області, після чого шляхом вільного доступу пройшли на зазначену територію, де через незачинені вхідні двері проникли до приміщення, яке призначене для місця знаходження працівників охорони ТОВ «Агрофірма» Джулинка», у якому в той час знаходився працівник охорони ОСОБА_14 , після чого здійснили розбійний напад на останнього, а саме перебуваючи у зазначеному приміщенні, останні використовуючи заздалегідь підготовлені, принесені з собою бити, почали наносити ними множинні удари по тілу охоронника ОСОБА_14 , внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді смугастої форми синців-відбитків на розгинальній поверхні нижньої третини правого передпліччя та на тильній поверхні лівої кисті у її основи, впритул до променево-зап`ясного суглобу. При цьому, на тлі синця-відбитка на правому передпліччі вбачається смугастої форми саднина, яка розташована в межах синця відбитка, ушкодження у вигляді синців з розташованими на їх тлі внутрішньо-шкіряними плямистими крововиливами на спині та лінійної форми подряпина на згинальній поверхні правого передпліччя, які згідно висновку судової медичної експертизи №34 від 22.04.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого останні зв`язали руки та ноги охоронника клейкою стрічкою та мотузкою, на голову одягнули наволочку з подушки, повалили на ліжко, та відібрали належний охороннику мобільний телефон марки Nokia моделі «1600», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №4757/21-21 становить 208 гривень 00 копійок, яким останні в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел зазначені особи пройшли до службового входу адміністративного приміщення ТОВ «Агрофірма» Джулинка» та шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проникли до нього. Обшукавши зазначене приміщення та не виявивши цінне майно, всі учасники злочину покинули місце події, залишивши охоронника зв`язаним в приміщенні, яке призначене для місця знаходження працівників охорони.

По даному факту 21.04.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

20.08.2021 матеріали досудових розслідувань №0000148 та №0000388 об`єднані в одне кримінальне провадження під №0000148.

31.08.2021 року ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 оголошено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Поміж інших, до заходів забезпечення кримінального провадження віднесено арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку передбаченому пунктом 3 частини другої даної статті (конфіскація майна як виду покарання) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 59 КК України передбачено, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 із забороною розпоряджатися будь яким чином цим майном, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає додатковий вид покарання конфіскацію майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Розпорядження майном це одна із трьох класичних правомочностей власника щодо речі (поряд з володінням і користуванням. Право розпорядження в об`єктивному розумінні є сукупністю правових норм, з допомогою яких закріплюється можливість визначити юридичну чи фактичну долю речі (майна): передавати її іншим особам у власність чи тимчасове володіння і користування, яке реалізується через припинення або обмеження належного суб`єктові права власності, в тому числі продаж, дарування, вчинення заповіту або навіть знищення майна.

Виходячи із вищевикладеного та враховуючи, що апелянт, виходячи із тексту апеляційної скарги, погоджується з рішенням слідчого судді щодо арешту майна шляхом позбавлення права на відчудження транспортних засобів, питання обмеження користування транспортними засобами слідчим суддею не вирішувалось, колегія суддів вважає, що підстави для зміни ухвали та виключення висновку про заборону права на розпорядження - відсутні.

Доводи апелянта про те, що при постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя вийшла за межі вимог які ставились в клопотанні, оскільки відповідно до прохальної частини слідча просила накласти арешт на автомобілі підозрюваного із забороною відчуження та розпорядження даним майном, слідча суддя наклала арешт із забороною розпоряджатися будь-яким чином транспортними засобами ОСОБА_7 , що включає в себе позбавлення всіх прав, а саме на відчуження, розпорядження та/або користування даним майном, не можуть бути прийняті до уваги оскільки з матеріалів вбачається, що слідча звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, просила заборонити відчуження та розпорядження майном і слідчим суддею було постановлено ухвалу про накладення арешту на майно із забороною саме розпоряджатися ним будь-яким чином і питання обмеження права користування чи заборони користування майном слідчим суддею не вирішувалось.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя постановивши рішення про заборону права розпоряджатись майном, фактично заблокувала виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2021 року у справі №705/1897/21 про негайне повернення автомобіля MITSUBISHI PEJERO», номерний знак НОМЕР_1 є безпідставними, оскільки виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2021 року не є предметом розгляду у даному провадженні.

Інші доводи наведені в обгрунтування апеляційної скарги суттєвими не являються та не можуть бути підставами для зміни чи скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2021 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді