ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8578/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/137/22 Доповідач ОСОБА_2
Категорія тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7
особи, щодо якої вирішується
питання про тримання під вартою - ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 грудня 2021 року клопотання прокурора задоволено.

Суд вирішив застосувати до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) народження, запобіжний захід у вгляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14 лютого 2022 року включно для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт) компетентним органам Республіки Таджикистан.
Захисник ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або встановити заставу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на необґрунтованість та незаконність судового рішення.
Зазначає, що ОСОБА_8 проживає постійно на території України з 2019 року на підставі довідки на постійне проживання. Одружений та під час перебування у шлюбі у нього народилося 3 дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є громадянином України.

Крім того, має у власності будинок у с. Знаменка, Харківського району, в якому зареєстрований та проживає разом з сім`єю. Стан здоров`я ОСОБА_15 , є незадовільним, а саме страждає на головні болі, та грижу хребта.

Вказує, що переслідування ОСОБА_15 пов`язує з тим, що ним було подано пакет документів на отримання громадянства України, через те, що ним особисто направлено заяву про відмову від громадянства Республіки Таджикистан, з чим і пов`язує фальсифікацію кримінального провадження з метою видачі, як помсту за відмову від громадянства Республіки Тадіжикистан.

Також зазначає, що ОСОБА_8 подав заяву до ГУ ДМС України про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка прийнята та наразі узгоджується дата зі слідчим ізолятором для проведення процесуальних дій передбачених законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», тобто він перебуває в процедурі отримання захисту в Україні.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, а також думку прокурора, який заперечував щодо її задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 Європейської конвенції про видачу правопорушників видача правопорушників здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням. Якщо особа визнається винною і вирок про ув`язнення або постанова про утримання під вартою проголошується на території запитуючої Сторони, термін призначеного покарання має складати не менше чотирьох місяців.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 16 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998 року, передбачено, що у запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а ст.12 конвенції, а саме, оригіналу або завіреної копії обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.

Згідно ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі Конвенції), ратифікованої Україною 10.11.1994, видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.
Порядок здійснення видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачений главою 44 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з п.9 ч.1 ст.541 КПК України екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст.584 КПК України.

Згідно ч. 7 ст.584 КПК України, після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву, перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників.

У відповідності до ч.8 ст.584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Згідно ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Як вбачається з матеріалів провадження до Харківської обласної прокуратури надійшло повідомлення про затримання 11.11.2021 ВКП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області в порядку ст.ст.208,582 КПК України громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розшукується компетентними органами Республіки Таджикистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК Республіки Таджикистан (організація злочинного угруповання (злочинної організації).
Під час розслідування цього злочину встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи у 2013 році в Арабській Республіці Єгипет, приєднався до терористичної організації «Ісламська партія Туркестану» та «Ісламська держава Іраку». У березні 2017 року в м.Каїр (Арабська Республіка Єгипет) він зібрав громадян Республіки Таджикистан ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інших для відправки та участі у збройному конфлікті та військових операціях в Сирії та Іраку, але зазначених осіб затримано за незалежними від них обставинами.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 обрана 20.05.2021 судом Аштського району Согдійської області Республіки Таджикистан у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку з ухиленням ОСОБА_8 від правоохоронних органів 14.05.2021 його оголошено у розшук, а 04.10.2021 ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2021 до ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб. Строк тимчасового арешту спливає 20.12.2021.
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Республіки Таджикистан про видачу ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин. Також у запиті зазначено про необхідність взяття ОСОБА_8 під варту. На даний час організовано проведення екстрадиційної перевірки.
Інкриміноване ОСОБА_8 правопорушення за законодавством України є екстрадиційним, а саме ч.2 ст.187 КК Республіки Таджикистан відповідає ч.1 ст.258-3 КК України.
Санкція за вчинення вказаного кримінального правопорушення (злочину) передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.
Строки давності притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за вчинений ним злочин відповідно до законодавства запитуючої сторони не закінчилися.
Компетентні органи Республіки Таджикистан гарантують, що запит про видачу не має на меті переслідування особи за політичними мотивами, у зв`язку із расовою належністю, віросповіданням, національністю або політичними поглядами. ОСОБА_8 будуть надані всі можливості для захисту, у тому числі допомога адвоката, він не буде піддаватися катуванням, жорстоким, нелюдським, принижуючим гідність видам поводження або покарання. (а.с. 5-6)
Як вбачається з матеріалів судового провадження та оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дослідив клопотання прокурора та додані на нього матеріали, встановив особу затриманого, заслухав пояснення прокурора, захисника, особи, відносно якої ставилося питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення особи для видачі (екстрадиційний арешт), та обґрунтовано прийняв рішення про застосування до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.02.2022 року.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що відносно ОСОБА_8 діє постанова суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, злочини, які інкримінуються йому відносяться, у відповідності до закону України про кримінальну відповідальність, до особливо тяжкого та тяжкого злочинів, що у своїй сукупності свідчить про наявну можливість ОСОБА_8 переховуватись від суду.

Доводи сторони захисту про те, що затриманий на законних підставах перебуває на території України не є безумовними та беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування екстрадиційного арешту до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення за межами України, і які повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість застосування до такої особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) (ст. 7, 208, 582, 584 КПК України), оскільки ці заходи спрямовані на виконання і реалізацію державою Україна своїх міжнародних зобов`язань, як договірною стороною, хоча і шляхом певного обмеження особистих прав ОСОБА_8 .

Посилання захисника на те, що правоохоронними органами Таджикистану булофальсифіковано кримінальне провадження стосовно ОСОБА_15 з метою помсти за відмову від громадянства Республіки Тадіжикистан є необґрунтованими та такими, що не підтверджені жодними об`єктивними відомостями. Крім того апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.8 ст.584 КПК України на стадії застосування до особи екстрадиційного арешту слідчий суддя та, відповідно, суд апеляційної інстанції, не досліджує питання про винуватість або невинуватість особи та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_15 звернувся із заявою про надання йому статусу біженця та є особою, на яку поширюється дія закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» і діє заборона вислання або примусового повернення, зокрема видачі (екстрадиції), однак, заборона вислання або примусового повернення, зокрема видачі (екстрадиції) забороняє його видачу до вирішення питання про надання йому такого статусу, а у зазначеному провадженні вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).

Доводи апеляційної скарги, внаслідок відсутності належного обґрунтування, про те, що ОСОБА_15 має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного догляду лікаря спеціаліста, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Будь-яких доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_15 перешкоджає його перебуванню в умовах СІЗО стороною захисту не надано, тобто відсутня медична документація, яка свідчить про наявність тяжких захворювань.
Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_15 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має трьох дітей, одружений, зареєстрований, однак на переконання колегії суддів такі доводи не є тими безумовними та беззаперечними обставинами, які унеможливлюють затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення за межами України, та застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість екстрадиційного арешту, оскільки ці заходи спрямовані на виконання і реалізацію державою Україна своїх міжнародних зобов`язань, як договірною стороною, хоча і шляхом певного обмеження особистих прав ОСОБА_15
Колегія суддів, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_15 , враховує також наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі фактичні обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи затриманого, оскільки він обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення проти громадської безпеки, яке є загальнонебезпечними діянням, що порушує загальну безпеку, ставлячи ряд цінностей, передусім життя та здоров`я невизначеного кола осіб, під загрозу заподіяння їм істотної шкоди.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423, 584 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 грудня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: