Справа № 278/1290/21
В И Р О К
Іменем України

07 вересня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноярськ Російської Федерації, громадянина України, із вищою освітою, фізичної особи підприємця, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

20 листопада 2020 року близько 18 год. 55 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем "Nissan Juke", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", рухався по 167 км + 500 м автодороги "Виступовичі Житомир Могилів-Подільський" в с. Оліївка Житомирського району та області, у напрямку м. Коростень.
Рухаючись у вказаний день, час та місці, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідною дорожньою розміткою 1.14.1 "нерегульований пішохідний перехід" та дорожнім знаком 5.35.1 "Пішохідний перехід", водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями, далі ПДР) при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не надав перевагу пішоходу, в результаті чого передньою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину по вказаному пішохідному переходу зліва направо.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, які призвели до його смерті.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 12.3 та 18.1 ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, показав, що має 5-тирічний водійський стаж, рухався у с. Оліївка зі швидкістю приблизно 50-60 км/год, було вже темно та йшов дощ, а тому хоча і бачив знак «пішохідний перехід», однак не розраховував, що на ньому буде пішохід, а загиблого ОСОБА_8 на цьому переході побачив вже майже наблизившись до нього, а тому уникнути наїзду не міг. Одразу після наїзду викликав швидку допомогу та поліцію, перебував із ОСОБА_8 у лікарні. У вчиненому кається, жалкує про наслідки, просив вибачення у потерпілого.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК, є неумисним тяжким злочином проти безпеки руху, внаслідок якого сталася смерть однієї людини.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, фізична особа підприємець, неодружений, за місцем проживання характеризується нейтрально.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 286 КК щодо виду основного покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Однак, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, позицію прокурора та потерпілого, який на суворості покарання не наполягав, суд з урахуванням особи обвинуваченого вважає, що останній не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим, беручи до уваги наслідки діяння, вчиненого обвинуваченим, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування ОСОБА_8 , підтверджений документально та визнаний обвинуваченим, виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Арешт, накладений на автомобіль "Nissan Juke", на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а вказаний транспортний засіб підлягає залишенню в розпорядженні власника (законного володільця). Інші речові докази підлягають поверненню власникам.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві та під час судового розгляду, суд не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6374 (шість тисяч триста сімдесят чотири) грн. 40 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 23.11.2020 на автомобіль "Nissan Juke", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", скасувати, а вказаний транспортний засіб залишити в розпорядженні власника (законного володільця).
Інші речові докази: головний убір, мокасини та уламок, повернути власникам.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_8 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації 9726 (дев`ять тисяч сімсот двадцять шість) гривень 30 копійок витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник, потерпілий та його представник мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1