СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/238/22
ун. № 759/803/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000117 від 14.01.2022р., про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, Лугинського району, с. Путиловичі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , (зі слів) раніше судимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000117 від 14.01.2022р, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.01.2022 року близько 09 години 15 хвилин, шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення приватного будинку АДРЕСА_3 , звідки намагався таємно викрасти чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , на загальну суму 78000 грн., однак не довів свій злочинний умисел з причин, що не залежало від його, оскільки був затриманий громадянами.
Так, у ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виник умисел направлений на викрадення чужого майна, з метою поліпшення свого матеріального становища. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 14.01.2022 приблизно о 09 годині, знаходячись у Святошинському районі м. Києва попрямував по вул. Брусилівській. Проходячи біля приватного будинку № 10, він звернув увагу на вікно, звідки вирішив викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , пересвідчившись, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, підійшов до вищевказаного вікна та каменем, який підняв з землі, розбив скло та через отвір який утворився, дотягнувся до ручки та відчинив вікно та проник до приміщення будинку. Знаходячись у приміщенні зазначеного будинку, ОСОБА_4 , прослідував до спальної кімнати де звернув увагу на грошові кошти та ювелірні вироби які знаходились на полиці в шафі. Пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме:золотий перстень, 585 проби,вартістю 20000 грн.;2 золотих каблучки, 585 проби, загальною вартістю 30000 грн.;1 пара золотих сережок, 585 проби, загальною вартістю 1000 грн.;золотий хрестик, 585 проби, вартістю 1500 грн; золотий ланцюжок, 585 проби, вартістю 25000 грн.,грошові кошти в сумі 500 грн. однією купюрою, а всього майна на загальну суму 78000 грн., які поклав до кишені куртки в яку був одягнутий.
Отримавши таким чином вищевказане чуже майно, ОСОБА_4 , покинув приміщення приватного будинку через вікно, яке відчинив в спальній кімнаті, однак на дворі був затриманий громадянином, таким чином не довівши злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики того, що він може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальние правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що у скоєному щиро розкаюється, фактично проживає в смт. Лугини Житомирської області з матір`ю, якій 74 роки, офіційно не працює, підробляє будівельником, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник надав письмові заперечення проти задоволення вказаного клопотання, які підтримав в судовому засіданні, вказав на те,що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Просив врахувати відношення підозрюваного до скоєного, а також те, що у ОСОБА_4 наявні міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю похилого віку.
Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Як вбачається з матеріалів клопотання, 14.01.2022 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Обставини, викладені у повідомленні про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, обґрунтовано підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_7 від 14.01.2022; протоколом огляду місця події від 14.01.2022, а саме приватного будинку АДРЕСА_3 ; протоколом затримання особи ОСОБА_4 згідно ст. 208 КПК України, під час якого в зовнішніх кишенях куртки в останнього було виявлено та вилучено, а саме: золотий перстень;2 золотих каблучки;1 пара золотих сережок; золотий хрестик; золотий ланцюжок, грошові кошти в сумі 500 грн. однією купюрою та 5 бірок до ювелірних виробів; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були в якості понятих під час затримання згідно ст.. 208 КПК України ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 .
Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості підозрюваним вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує те,що ОСОБА_4 неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, відсутні докази того, що він доглядає та матеріально допомагає своїй матері, натомість відповідно до відомостей з ІІПС «Армор»,які додані до матеріалів клопотання, в квітні 2021р. зі служби 102 надійшло повідомлення, від ОСОБА_12 про те,що у неї виник конфлікт із сином ОСОБА_4 , який забрав з будинку речі та просить,щоб вона взяла в борг для нього кошти в сумі 5000 грн.
Також слідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, та можливість призначення судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також існує ризик того, що підозрюваний, будучи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення,
Відповідно до ч. 1 ст.183КПКУкраїни тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).
Враховуючи сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.5 ст. 182 КПК України).
Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, його вік, майновий стан та процесуальну поведінку, слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 грн. (Сорок девять тисяч шістсот двадцять гривень) та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178,182, 183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14 січня 2022 року по 14 березня 2022 року включно.
Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 грн. (Сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059 ;банк отримувача ДКСУ, м.Київ ;код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали оголошено 19.01.2022 р. о 13 год. 45 хв.
Cлідчий суддя ОСОБА_1