Провадження №1-кс/554/2093/2022
У Х В А Л А
іменем України
15 лютого 2022 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 90000290 від 18 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2022 року заявник ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, в якому просить скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2021 року на майно, що їй належить, а саме: автомобіль NISSAN MURANO, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, ключі до даного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 на вказаний автомобіль по кримінальному провадженню № 90000290 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 255-1, ст. 255-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на ті обставини, що ухвало слідчого судді від 18 листопада 2021 року накладено арешт на вищевказане майно за наявності достатніх підстав вважати, що вилучений транспортний засіб міг використовуватися під час вчинення кримінального правопорушення, а тому існувала необхідність у проведенні певних слідчих дій, зокрема, огляду автомобіля на предмет наявності чи відсутності мікрочастинок потерпілого, а також відшукання там доказів інкримінованого ОСОБА_4 правопорушення. Зазначає, що у листопаді 2021 року представник власника майна звертався до слідчого із клопотанням про проведення огляду автомобіля, на що отримав постанову про відмову у задоволенні такого клопотання з посиланням на те, що відпала необхідність у проведенні органом досудового розслідування огляду автомобіля ОСОБА_3 . Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року скасовано арешт в частині позбавлення права користування автомобілем, ключами до нього та свідоцтвом, які в подальшому передані власнику на зберігання. На даний час досудове розслідування по кримінальному провадженню майже закінчено, всі необхідні та можливі слідчі дії, в тому числі, огляди, дослідження та експертизи, зокрема, із автомобілем, ключами та свідоцтвом проведені. Таким чином, вважає, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту на майно, оскільки арешт накладався з метою проведення огляду даного автомобіля та відшукання доказів, тоді як така необхідність відпала, тобто зникла і підстава накладення арешту на автомобіль. Крім того, автомобіль належить ОСОБА_3 на праві власності, у свою чергу, вона ніякого відношення до кримінального провадження не має, не є ні свідком, ні підозрюваною. Цим арештом порушуються її конституційні права вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. На підставі викладеного, вважає, що наявні підстави для скасування арешту з майна, а тому звернулась за судовим захистом.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання.

Від представника власника майна адвоката ОСОБА_5 до суду надійшла заява, у якій просить проводити розгляд клопотання без участі власника майна та його представника. Клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити і скасувати арешт у виді заборони розпорядження та користування майном.

Від слідчого ОСОБА_6 на адресу суду надійшла заява про розгляд без участі, в якій просив відмовити у задоволенні вимог клопотання.

Вивчивши суть клопотання про скасування арешту майна, дослідивши матеріали справи та долучені до клопотання документи, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 90000290, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 255-1, ст. 255-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

18 листопада 2021 року згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави задоволено клопотання слідчого та накладено арешт у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися майном на вилучений 10.11.2021 року під час проведеного обшуку автомобіля NISSAN MURANO, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що належить ОСОБА_3 , мешканці АДРЕСА_1 , а саме автомобіль NISSAN MURANO, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску та ключі, визначивши місцем зберігання спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на території міста Києва, , що за адресою: м. Київ, (Пролісок) вул. Броварська, 4; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль NISSAN MURANO, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, дозвіл на зброю НПУ серії НОМЕР_4 , виданий 14.01.2021 року на ОСОБА_4 , дійсний до 14.01.2024 року, визначивши місцем зберігання СУГ УНП в Полтавській області, що за адресою: м. Полтава, вул. Сковороди, 2Б.

Підставою для накладення арешту з огляду на наявність підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, послугувало те, що вилучене майно могло використовуватися з метою незаконних дій, має значення для досудового розслідування, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та може слугувати доказами обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, необхідність арешту майна зумовлювалась обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини, внаслідок чого таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене. Тому в ході проведення досудового розслідування існувала необхідність проведення відповідних слідчих дій із залученням вказаного майна, проведення огляду та виконання інших слідчих дій.

06 грудня 2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволено частково; скасовано арешт в частині позбавлення права користування автомобілем NISSAN MURANO, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що належить ОСОБА_3 , мешканці АДРЕСА_1 , ключами від вказаного автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль NISSAN MURANO, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску в кримінальному провадженні № 90000290 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 255-1, ст. 255-3, ч. 1 ст. 263 КК України; в іншій частині клопотання відмовлено.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як видно з матеріалів поданого клопотання, право власності на автомобіль марки NISSAN MURANO, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8041 11.07.2019 року зареєстроване за ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ст. 255-3 КК України. Санкція ст. 255-3 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років з конфіскацією майна або без такої, санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Тобто санкціями цих статей КК України передбачено конфіскацію майна як факультативне (необов`язкове) додаткове покарання, що вказує на можливість його застосування або не застосування судом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, протягом розгляду даного клопотання органом досудового розслідування не надано до суду належних обґрунтувань та доказів того, що зазначене майно на даний час має відношення до предмету розслідування у кримінальному провадженні та відповідає одному з критеріїв, визначених ч. 1 ст. 98 КПК України, яким чином даний автомобіль може вважатись знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та які на даний час зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом із цим, стороною обвинувачення не зазначено достатніх підстав вважати, що із залученням вказаного майна для досягнення цілей кримінального провадження потрібно проводити в подальшому будь-які слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) у виді заборони розпорядження цим майном.

Крім того, як слідує з доводів клопотання, чого не спростовано слідчим, на звернення адвоката ОСОБА_5 щодо проведення огляду автомобіля останній отримав постанову слідчого від 25 листопада 2021 року, за змістом якої зазначено про те, що в органу досудового розслідування відпала необхідність у проведенні огляду автомобіля NISSAN MURANO, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску.

Водночас, під час судового розгляду не доведено, що на вказаному автомобілі марки NISSAN MURANO, д. н. з. НОМЕР_2 , містяться будь-які сліди кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах клопотання такі дані відсутні й не підтверджені належними і допустимими доказами, а також поясненнями, які б можна було вважати переконливими.

Також відсутні будь-які підтверджуючі документи, які би свідчили, що даний автомобіль був придбаний саме підозрюваним ОСОБА_4 та належить йому на праві власності, оскільки це спростовується матеріалами справи, за розумних підозр вважати, що вказане майно набуте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у шлюбі, що вказує на те, що воно є спільним майном подружжя. При цьому, суд враховує, що частка кожного з них у спільному майні не визначена та слідчий суддя позбавлений можливості їх визначити поза межами цивільного позовного провадження або за поданням державного виконавця. Даний автомобіль не може бути конфіскований, оскільки документально частки подружжя не визначені та слідчий суддя виходить з того, що власником на даний час є особа, яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Крім того, даних про те, що ОСОБА_7 , яка зареєстрована як власник цього автомобіля, має будь-яке відношення або причетність до кримінальних правопорушень, щодо яких внесені відомості до ЄРДР та здійснюється досудове розслідування, слідчим також не надано.

Також належних підтверджень того, що на теперішній час у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на майно, ОСОБА_3 може перешкоджати проведенню досудового розслідування суду надано не було й органом досудового розслідування такі відомості не представлені.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.

Безпідставне обмеження права власності у вигляді накладення арешту на майно шляхом заборони його відчудження не є співрозмірним із завданнями кримінального провадження та порушує основоположні права власника майна, які визначені Конституцією України та чинним законодавством України.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Отже, з матеріалів клопотання у їх сукупності вбачається, що на даний час у застосуванні арешту, накладеного на вказаний вище транспортний засіб у межах кримінального провадження № 90000290, відпала потреба, натомість, органом досудового розслідування не доведено жодними належними і достатніми доказами реальної необхідності в існуванні вказаного арешту та обмеженнях, пов`язаних із реалізацією права власності особи на належне їй майно, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту у вигляді заборони розпорядження майном є обґрунтованими, а відтак права та законні інтереси законного власника майна підлягають захисту із застосуванням належної правової процедури.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що арешт майна потрібно скасувати, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 8, 24, 174, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт у вигляді заборони розпорядження автомобілем марки NISSAN MURANO, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, а також ключів до цього автомобіля та свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 на вказаний автомобіль, накладений на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2021 року в рамках кримінального провадження № 90000290 від 18 жовтня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 255-1, ст. 255-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1