Провадження №1-кс/369/3205/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005131 від 30.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
30.12.2015 до Києво-Святошинського ВП надійшла заява ОСОБА_4 з копією ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 29.12.2015 про зобов`язання уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 внести відомості, викладені в заяві ОСОБА_4 від 15.09.2015 про вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На виконання ухвали слідчого судді відомості, викладені в заяві ОСОБА_4 , внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005131 від 30.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та старшим слідчим ОСОБА_6 розпочато досудове розслідування.

29.08.2016 до Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005131 від 30.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та постановою слідчого від 29.09.2016 ОСОБА_7 визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, про що йому направлена відповідь з копією постанови.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні допитані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Під час допиту ОСОБА_4 повідомила, що у період з 21 червня 1980 року по 03 липня 1996 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , від шлюбу має двох синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 21 червня 1988 року Рішенням № 151/6 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Після виділення зазначеної земельної ділянки та отримання дозволів відповідних органів на будівництво індивідуального житлового будинку вони почали будувати будинок. На момент розірвання шлюбу в 1996 році будинок не був введений в експлуатацію та право власності на нього зареєстровано не було, але фактично в даному будинку можна було проживати та він був готовий на 86%. Після розірвання шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зберігались нормальні відносини, вони продовжували спілкування. ОСОБА_8 власноручно розділив будинок на дві рівні частини, одну з яких зайняв сам, а іншою половиною почали користуватись ОСОБА_4 та діти. Право власності на частину житлового будинку ОСОБА_4 не оформлювала на себе, а тільки користувалась нею, а земельної ділянки не мала можливості теж оформити, так як будівля ще не була введена в експлуатацію. Після 2008 року, коли почались судові тяжби, ОСОБА_11 стало відомо, що фактично земельна ділянка, на якій під час шлюбу було здійснено будівництво житлового будинку, після оформлення ще в шлюбі на її чоловіка ОСОБА_8 , була ним подарована ще в 1995 році його матері ОСОБА_12 (був нею оформлений Державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №028839, виданий виконкомом ІНФОРМАЦІЯ_5 31.03.2001: 25 га для обслуговування житлового будинку, 0,03 га для ведення ОСГ). В подальшому, 07 липня 2001 року ОСОБА_12 , згідно договору дарування, подарувала зазначену земельну ділянку ОСОБА_8 . Всі ці моменти переходу права власності на дану земельну ділянку ОСОБА_4 дізналась тільки під час судового розгляду позовних заяв її синів та неї самої. До цього, та безпосередньо на момент розірвання шлюбу в 1996 році, ОСОБА_4 нічого не знала про те, що фактично побудований нею з чоловіком перебуває вже на земельній ділянці, яку він в 1995 році подарував без згоди ОСОБА_4 своїй матері. Більше того, ОСОБА_4 була повністю впевнена, що побудований та практично готовий (на 86 %) цей будинок перебуває на отриманій під час шлюбу чоловіком, ОСОБА_8 , земельній ділянці, оформленій на нього, та яка перебуває в його власності. Через деякий час, а саме після розлучення в 1996 році, ОСОБА_8 почав проживати з ОСОБА_13 . Спочатку він проживав в АДРЕСА_3 , але пізніше вони стали проживати в АДРЕСА_2 . В липні 2007 року ОСОБА_8 був поставлений діагноз: рак прямої кишки ІVстадії з віддаленими метастазами в легені та печінку. На обліку він перебував в онкокабінеті ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім того, ОСОБА_8 , на підставі експертного заключення від 06.03.1996 №127 ОСОБА_8 визнаний інвалідом 2 групи довічно. Внаслідок хвороби він став рідко підводитися з ліжка, не міг сидіти, постійно лежав, а в останні тижні свого життя взагалі був лежачим хворим. ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 помер. Право власності на будинок було зареєстровано ОСОБА_8 07 грудня 2007 року, про що виконком ІНФОРМАЦІЯ_5 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У січні 2008 року діти ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їм стало відомо про те, що 25 грудня 2007 року відповідно до договорів дарування серії ВКС №378780, ВКС №378781, ВКС №378782, внесених до реєстру за №221, 222, 223, ОСОБА_8 подарував ОСОБА_13 житловий будинок АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану біля цього будинку та земельну ділянку площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства. Всі три договори були посвідчені в офісі приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_16 . Зазначеним фактом ОСОБА_4 та її сини були дуже здивовані, оскільки внаслідок хвороби ОСОБА_8 перед смертю рідко підводився з ліжка, йому було тяжко сидіти, а в останні тижні свого життя взагалі був лежачим хворим та не міг самостійно ходити. Крім того, в суді їм стало відомо, що 25.12.2007 в день посвідчення договорів дарування, відповідно до медичної довідки серії 2ААД №240604, ОСОБА_8 на обліку у психіатра не перебуває, психічних протипоказань для дарування нерухомого майна, земельної ділянки не має, що у них також виклало сумніви в тому, що він міг відвідувати психіатра та нотаріуса в цей день, оскільки в наслідок хвороби останні дні свого життя він взагалі не міг самостійно рухатись. На погляд ОСОБА_4 та її синів, ОСОБА_8 фізично не міг приїздити до офісу нотаріуса та підписати вищевказані договори дарування на користь ОСОБА_13 , якій було відомо про його тяжкий стан і яка цим скористалася для реалізації своїх намірів щодо заволодіння його майном.

В подальшому діти ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , звернулись до суду з позовом про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, а ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя. Згідно висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_9 від 10.11.2011 №288 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_8 , проставлені на договорах дарування від 25.12.2007 р., посвідчених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_16 та внесені до реєстру за №№ 221, 222, 223, виконано не ОСОБА_8 , а іншою особою. У зв`язку з цим рішенням ІНФОРМАЦІЯ_10 у цивільній справі № 2-16/2011 від 13 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_17 задоволено, визнано недійсними договори дарування земельних ділянок та житлового будинку АДРЕСА_2 , які укладені 25.12.2007 між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 судом було відмовлено. Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_13 звернулась з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Київської області. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 27.04.2012 призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, та згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5242/5243/12-32 від 07.07.12 у цивільній справі № 22ц-983/12 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_8 , проставлені в договорах дарування від 25.12.2007 р., посвідчених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_16 та внесені до реєстру за №№ 221, 222, 223, виконані ОСОБА_8 . У зв`язку з цим Апеляційним судом Київської області від 22.10.2012 рішення ІНФОРМАЦІЯ_10 від 13.12.2011 в частині задоволення позову ОСОБА_7 , ОСОБА_17 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 , ОСОБА_17 відмовлено, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2013 у відкритті касаційного провадження на рішення Апеляційного суду Київської області від 22.12.2012 відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2013 відмовлено у допуску справи до перегляду у Верховному суді України. Також ОСОБА_4 та її синам стало відомо, що 31.07.2007 зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 і ОСОБА_13 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 31.07.2007 зроблено відповідний актовий запис за №140. У червні 2015 року ОСОБА_4 зустріла ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ), який був товаришем її покійного колишнього чоловіка ОСОБА_8 . ОСОБА_18 поцікавився як справи, на що ОСОБА_4 відповіла, що досі тривають судові процеси між спільними з ОСОБА_8 дітьми та другою дружиною ОСОБА_8 ОСОБА_13 . Почуте здивувало ОСОБА_18 оскільки, з його слів, колишній чоловік ОСОБА_19 майже перед самою смертю йому сказав, що з ОСОБА_13 він не буде одружуватись. Враховуючи почуту інформацію від ОСОБА_18 , ОСОБА_4 припускає, що її колишній чоловік ОСОБА_8 ніколи не одружувався з ОСОБА_13 , а підпис від його імені в Книзі реєстрації шлюбів виконаний іншою особою. На думку ОСОБА_4 встановлення даного факту має важливе значення, адже ОСОБА_13 , як спадкоємиця першої черги (дружина спадкодавця), заволоділа рухомим і нерухомим майном після смерті її колишнього чоловіка, на що, ймовірно, не мала жодних підстав.

Будучи допитаним ОСОБА_7 підтвердив показання ОСОБА_4 та додатково повідомив, що практично до самої смерті його батька у них були нормальні стосунки. Тільки буквально за тиждень перед смертю ОСОБА_8 він з ним не спілкувався, але приїхав до нього 27.12.2007, в день, коли він помер. Зі слів ОСОБА_7 , в цей день ОСОБА_8 вже не міг спілкуватись, тому він з ним не міг поговорити, йому було тяжко дихати, тому коли ОСОБА_7 повідомили, що за два дні до смерті його батько ОСОБА_8 їздив до нотаріуса в с. Софіївську Борщагівку, він не повірив цьому. Крім того, коли нотаріуса допитували під час апеляційного розгляду цивільної справи, вона повідомила, що спочатку вона приїжджала до батька додому, бачила, що він був в лежачому стані, але після цього він 25.12.2007 вже сам приїхав до неї в офіс для оформлення договорів дарування, підписав документи, а вона підтвердила його підпис. Також ОСОБА_7 повідомив, що під час розмов з батьком, останній йому говорив, що половину будинку буде ОСОБА_7 , а половина його брату ОСОБА_17 . Крім того, влітку 2007 року, коли ОСОБА_8 вже знав, що тяжко хворий, ОСОБА_7 з батьком, ОСОБА_8 їздили до знахаря та в розмові ОСОБА_8 сказав, що можливо, попродає все та поїде на ОСОБА_20 лікуватись, там, нібито, є якийсь-то дід, який лікує рак. Щодо нової дружини ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 на дану тему з ним не спілкувався, але не чув про те, щоб його батько з нею одружився, тому сам ОСОБА_7 сприймав ОСОБА_13 як співмешканку батька. Також в неї було вже дві дитини на той час, коли вона почала спільно жити спільно з ОСОБА_8 , а під час спільного проживання з ним ОСОБА_13 народила ще доньку. Зі слів ОСОБА_7 , в бесідах ОСОБА_8 ніколи не називав цю дитину донькою, тільки по імені.

У січні 2008 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їм стало відомо про те, що 25 грудня 2007 року відповідно до договорів дарування серії ВКС №378780, ВКС №378781, ВКС №378782, внесених до реєстру за №221, 222, 223, ОСОБА_8 подарував ОСОБА_13 житловий будинок АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану біля цього будинку та земельну ділянку площею 0, 03 га для ведення особистого селянського господарства. Всі три договори були посвідчені в офісі приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_16 . Зазначеним фактом всі були дуже здивовані, оскільки в наслідок хвороби ОСОБА_8 перед смертю рідко підводився з ліжка, йому було тяжко сидіти, а в останні тижні свого життя взагалі був лежачим хворим та не міг самостійно ходити.

Крім того, під час розгляду ІНФОРМАЦІЯ_12 справи про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок мені стало відомо, що 25.12.2007 в день посвідчення договорів дарування, відповідно до медичної довідки серії 2ААД № 240604, ОСОБА_8 на обліку у психіатра не перебуває, психічних протипоказань для дарування нерухомого майна, земельної ділянки не має, що у мене також викликало сумніви в тому, що він міг відвідувати психіатра та нотаріуса в цей день, оскільки в наслідок хвороби останні дні свого життя він взагалі не міг самостійно рухатись. На мій погляд, ОСОБА_8 фізично не міг приїздити до офісу нотаріуса та підписати вищевказані договори дарування на користь ОСОБА_13 , якій було відомо про його тяжкий стан і яка цим скористалася для реалізації своїх намірів щодо заволодіння його майном.

Щодо отримання спадщини спадкоємцями ОСОБА_8 державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_21 було відкрито Спадкову справу № 27 за 2008 рік.

11.12.2008 державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_21 посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-2969.

11.12.2008 державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_21 посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-2967.

11.12.2008 державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_21 посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-2974.

11.12.2008 державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_21 посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-2971.

13.08.2009 державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_21 посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-856.

13.08.2009 державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_21 посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-854.

В ІНФОРМАЦІЯ_14 , слухались цивільні справи № 2-16/11 № 369/4377/14-ц за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 до ОСОБА_13 . Враховуючи, що в матеріалах цивільних справ № 2-16/11 № 369/4377/14-ц можуть знаходитись відомості, які мають значення для кримінального провадження, виникла необхідність у отриманні належним чином засвідчених копій вищевказаних цивільних справ.

На даний час в ході досудового розслідування виникла необхідність у отриманні належним чином засвідчених копій матеріалів цивільної справи № 2-16/11, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 , що за адресою: АДРЕСА_5 .

Цивільна справа № 2-16/11 за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 до ОСОБА_13 про визнання договорів дарування недійсними та визнання права на частку в спільному майні подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння, може містити інформацію, яка буде використана як доказ та має значення для повного, всебічного та об`єктивного розслідування.

Відповідно ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Тимчасовий доступ до оригіналів документів, зазначених у клопотанні та вилучення належним чином засвідчених копій не тягне негативних наслідків, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК України, оскільки ці документи не відносяться до поточної діяльності, їх виїмка жодним чином не вплине на діяльність, не звузить та не обмежить їх права та можливість реалізації прав та обов`язків, покладених на них чинним законодавством України.
Відповідно ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Інших способів, визначених кримінальним процесуальним законодавством, отримати оригінали документів, ніж як отримання дозволу слідчого судді на тимчасовий доступ до рече та документів та можливість їх вилучити їх, у органу досудового розслідування не має.
Вказана інформація і документи мають важливе значення для встановлення обставин, розкриття кримінального правопорушення, викриття винних осіб, у тому числі шляхом проведення ряду експертиз, встановлення інших осіб, які можуть бути причетними до скоєння кримінального правопорушення, та ця інформація і документи будуть використані під час досудового розслідування як доказ.
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у слідства є підстави вважати, що вказані документи мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та відомості, що містяться в даних документах, можуть бути використані як докази, дізнавач просив суд надати дізнавачу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітану поліції ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документів з можливістю вилучити належним чином засвідчених копій цивільних справ № 2-16/11 № 369/4377/14-ц, що знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 за адресою: АДРЕСА_5 .

В судове засідання прокурор ОСОБА_22 не з`явився.
Суд, розглядає клопотання у відсутність особи, у володінні якої знаходяться вказані документи, з метою унеможливлення завчасного знищення або переховування документів, зазначених у клопотанні.
В силу ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі тимчасовий доступ до речей, документів.
Згідно до вимог ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Беручи до уваги вищенаведене та враховуючи, що у клопотанні та доданих до нього матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що документи, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 за адресою: АДРЕСА_5 , з можливістю вилучення їх копій (здійснити їх виїмку), мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що є підстави для задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 159-163, 166, 309 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання дізнавача сектору дізнання Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005131 від 30.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - задовольнити.
Надати дізнавачу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітану поліції ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документів з можливістю вилучити належним чином засвідчених копій цивільних справ № 2-16/11 № 369/4377/14-ц, що знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 за адресою: АДРЕСА_5 .

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Ухвала діє протягом двох місяців.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1