Справа № 201/5575/21
Провадження № 1-кс/201/1754/2021
УХВАЛА
Іменем України
15 червня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25.09.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000217, внесеного до ЄРДР 26.08.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що 27.08.2020 року він звернувся з заявою в Соборне ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення 25.08.2020 року кримінального правопорушення відносно нього, яке полягало у нанесенні йому тілесних ушкоджень дочкою померлого в 1994 році брата з метою недопущення його в його квартиру, власником якої він став 07.03.2014 року. До вказаної заяви був наданий висновок спеціаліста судово-медичної експертизи за №2345. 27.08.2020 року заявник був допитаний дізнавачем ОСОБА_5 , отримав витяг з ЄРДР за № 0000217 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, визначеною як ч.1 ст. 125 КК України. 01.04.2021 року заявник звернувся з заявою в ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про надання для ознайомлення матеріалів розслідування по заяві від 27.08.2020 року. Але можливість ознайомитись дізнавачем ОСОБА_5 було надано лише після повторного письмового звернення 03.06.2021 року.

При ознайомленні з матеріалами провадження він дізнався про існування постанови про закриття вказаного кримінального провадження від 25.09.2020 року. На його думку, дізнавачем ОСОБА_5 , начальником сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яка виносила постанову про закриття кримінального провадження, для встановлення істини не проводились навіть в межах заяви ОСОБА_3 в Соборне ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а тому висновок постанови є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам, не дотримані вимоги чинного кримінального-процесуального закону щодо всебічності та повноти дослідження фактів, а саме: не допитана співвласниця ОСОБА_6 , яка зі своєю дочкою 25.08.2020 року приймала участь у вчиненні перешкоди ОСОБА_3 в користуванні своїм приватним житлом, спричинення тілесних ушкоджень; За результатами допитана ОСОБА_7 , однак дізнавачем не з`ясовані розбіжності в її показах з даними, викладеними в заяві та в матеріалах допиту постраждалого ОСОБА_3 ; дізнавачем проігнорований викладений в заяві факт присутностісвідка ОСОБА_8 поруч з ОСОБА_3 , останній також не допитаний; не з`ясована об`ктивність свідчень при допиту ОСОБА_9 , щодо руйнування потерпілим хвіртки спільного паркану, не цензурні висловлювання та інше; місце вчинення правопорушення, що має ознаки кримінального злочину, дізнавачем не оглянута; одночасний допит свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за участю потерпілого не проводились

Враховуючи все вищевикладене, скаржник вважає, що постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст.ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам статті 110 КПК України.
Скаржник надав суду заяву про розгляд скарги без її участі, просив її задовольнити.

Слідчий ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (стара назва Соборний ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що наявні докази в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Під час розслідування слідчий здійснює процесуальні дії, тобто усі передбачені кримінально-процесуальним законодавством заходи, слідчі дії, що виконують функції збирання, дослідження, оцінювання й використання доказів. Процесуальні дії завжди спрямовані на одержання та перевірку доказів під час розслідування кримінального провадження - збирання та фіксацію доказів, притягнення як обвинуваченого, обрання запобіжного заходу, визнання потерпілим, цивільним позивачем або цивільним відповідачем тощо.

Таким чином сторона захисту, потерпілий можуть звернутися до сторони обвинувачення із клопотанням у порядку ст. 220 КПК України, в якому можуть просити слідчого або прокурора про виконання певних процесуальних дій, а останні мають розглянути таке клопотання та у межах дискреційних повноважень прийняти рішення про проведення процесуальних дій або відмову у їх проведенні.

КПК України закріплений правовий статус слідчого судді систему закріплених нормативно-правовими актами засад і норм, які визначають процесуальне становище, повноваження (права та обов`язки) слідчого судді.

До повноважень слідчого судді у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Слідчим суддею встановлено, що начальником сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000217 від 26.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

25.09.2020 року слідчий СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області виніс постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий лише описав склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Слідчий суддя погоджується з доводами скаржника про те, що дійсно дізнавачем сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не вчинено наступний дій: не допитана співвласниця ОСОБА_6 , яка зі своєю дочкою 25.08.2020 року приймала участь у вчиненні перешкоди ОСОБА_3 в користуванні своїм приватним житлом, спричинення тілесних ушкоджень; за результатами допитана ОСОБА_7 , однак дізнавачем не з`ясовані розбіжності в її показах з даними, викладеними в заяві та в матеріалах допиту постраждалого ОСОБА_3 ; дізнавачем проігнорований викладений в заяві факт присутності свідка ОСОБА_8 поруч з ОСОБА_3 , останній також не допитаний; не з`ясована об`єктивність свідчень при допиту ОСОБА_9 , щодо руйнування потерпілим хвіртки спільного паркану, нецензурні висловлювання та інше; місце вчинення правопорушення, що має ознаки кримінального злочину, дізнавачем не оглянута; одночасний допит свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за участю потерпілого не проводились.

Закриваючи кримінальне провадження за відсутності в діянні складу злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, слідчий лише вказала, що відсутня суб`єктивна сторона злочину, однак не вказала, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, а також не конкретизувала об`єктивної сторони діяння, обмежившись викладенням в постанові лише опису складу злочину щодо ст.125 КК України.
Слідчий суддя погоджується з доводами, викладеними в скарзі, зазначаючи, що усіх можливих слідчих дій у провадженні не здійснювалося.

Також жодної конкретної процесуальної дії, яка була проведена під час досудового розслідування не вказано. Жодних вказівок, які б свідчили на розслідування вказаного провадження не зазначено. Постанова про закриття кримінального провадження містить лише формальний опис складу злочину, однак без зазначення конкретної інформації, які саме слідчі дії були проведені, які були отримані результати, яким чином встановлювалася інформація щодо свідків чи очевидців, які могли б підтвердити факт скоєння кримінального проступку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи зі змісту ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому чи дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Отже, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог Закону, без повного, об`єктивного дослідження доказів справи та з`ясування всіх обставин справи, тому слідчий суддя прийшов до переконання, що наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 56, 93, 110, 153, 220, 284, 303 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25.09.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000217, внесеного до ЄРДР 26.08.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України задовольнити.
Постанову начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25.09.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000217, внесеного до ЄРДР 26.08.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1