Справа № 390/702/20
Провадження № 1-кп/390/134/21
УХВАЛА
"11" червня 2021 р. Колегія суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 , (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький кримінальне провадження №0000217 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 09.07.2019 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 не маючого судимості,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуває в незареєстрованому шлюбі, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 24.04.2009 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 307, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 04.02.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.309 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 строком на 60 днів, обґрунтовуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються в вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 офіційно не працевлаштовані, не мають постійного джерела доходів, а тому є підстави вважати, що, перебуваючи на волі, останні можуть вчинити нові умисні кримінальні правопорушення. Також зазначає, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможні незаконно впливати, прямо чи опосередковано, на інших обвинувачених - своїх співучасників, свідків та потерпілого. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.
Потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві зазначає, що просить проводити розгляд справи без його участі.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник - адвокат ОСОБА_11 заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та в свою чергу подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що 02.04.2020 слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда постановив ухвалу про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Відповідно до ст. 177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне провадження чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, які б давали підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вказана вище ухвала суду була обґрунтована тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 та тим, що останній обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, при застосуванні йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Відсутність законного джерела доходу є ризиком вчинення нових кримінальних правопорушень, а відстоювання ОСОБА_6 власної правової позиції є вагомою підставою для перешкоджання у встановленні чи перекручуванні визначальних обставин у справі, знищення слідів злочину. Також слідчий суддя зазначає, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може впливати на потерпілого та свідків. Захисник вказав, що твердження про тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання та продовження саме такого, виключно суворого, запобіжного заходу, як тримання під вартою, до того ж таке формулювання прямо порушує принцип презумпції невинуватості, який є основним конституційним принципом. Європейський суд з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року вказує, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім. У справі «Сергій Волосюк проти України» від 12.03.2009 року, суд зазначив, що по закінченню певного часу тяжкість злочину не може бути достатньою причиною для виправдання тривалого ув`язнення і судові органи повинні надати більше підстав, які повинні бути чітко вказані й обґрунтовані в їх рішеннях. Тобто, ЄСПЛ неодноразово на вказував недопустимість допущення таких порушень при продовженні тримання під вартою та наголосив, що без обґрунтування іншими підставами тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для цього. Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 на даний час хоча і не визнає вину за ч.3 ст.187 КК України, але він не відмовляється давати покази щодо відомих йому обставин справи. Наведене друге твердження - не визнання обвинуваченим вини та відстоювання власної правової позиції також не може бути підставою для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою (Справа Клішин проти України від 23.02.2012 р. - також практика Європейського суду з прав людини).
В минулих судових засіданнях прокурором зазначені ті ж самі підстави та ті ж самі ризики для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_6 . Однак, прокурор не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою у зв`язку із чим, тяжкість інкримінованих дій не перебуває у взаємному зв`язку з необхідністю застосування найсуворішого виду запобіжного заходу. Матеріали та додатки до клопотання не містять належних і допустимих доказів про свідоме ухилення обвинуваченого від сторони обвинувачення. Зокрема, відсутні докази неявок до слідчого, відсутні докази умисного ухилення обвинуваченого від сторони обвинувачення. Від сторін та учасників кримінального провадження не надходило заяв про незаконний вплив на них з боку обвинуваченого ОСОБА_6 .
На даний час справа перебуває у суді, де допитані потерпілий і майже усі свідки, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню давно завершено і орган досудового розслідування мав достатньо часу та можливостей на відшукання, збір і процесуальну фіксацію доказів, тому відсутній ризик їх знищення чи приховування. На поліцію покладається обов`язок ефективно організувати та забезпечити умови неухильного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням застосованого щодо нього запобіжного заходу. Таким чином орган досудового розслідування зможе попередити ризик можливого вчинення нового злочину.
Крім того, ОСОБА_6 до затримання неофіційно працював, мав постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , де мешкав разом зі своєю бабусею - ОСОБА_13 .
Наведені факти свідчать про те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, має житло, має рідних, що вказує на відсутність необхідності переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений зацікавлений у справедливому рішенні суду, так як не вчиняв даного злочину, тому ризику щодо ухилення його явки до суду з метою уникнення покарання, взагалі не існувало і на даний час не існує, що виключає і наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків.
Більше того, 16.09.2020 року під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні заявив суду, що не наполягає на триманні обвинувачених під вартою і висловився про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченим, які знаходяться під вартою, на домашній арешт.
Крім того, згідно довідки Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації № 01-17/1529 від 11.05.2021 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 877 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 515) "Про затвердження Порядку та умов надання у 2019 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа" та на підставі Витягу з Протоколу засідання регіональної комісії для формування пропозицій щодо розподілу у 2020 році коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа від 26 серпня 2020 року № 2 ОСОБА_6 відкрито спеціальний рахунок для зарахування грошової компенсації, на який 23 грудня 2020 року надійшли кошти на придбання житла в сумі 341434,00 грн.
Вказані кошти мають бути використані протягом одного року з дня зарахування їх на спеціальний рахунок шляхом укладання ОСОБА_6 договору купівлі продажу житла.
Вважає, що подальше утримання ОСОБА_6 на підставі переліку законодавчих (стандартних) підстав, а саме, ст.177 КПК України, при їх фактичній відсутності, буде несправедливим. Крім того, на даний час відпала потреба у продовженні ОСОБА_6 саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, і є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому просить змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, а саме у нічний час, за адресою: АДРЕСА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, просила задовольнити клопотання колег.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, щодо клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , дослідивши матерали кримінального провадження, в межах заявленого клопотання, колегія суддів виходить з наступного.
Під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду строк дії запобіжного заходу продовжено до 12.06.2021.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , колегія суддів вважає доведеним існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк на від семи до дванадцяти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі, характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який, слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, який є умисним та закінченим.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченних.
Крім того, судом взято до уваги існування ризиків, передбачених п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, матимуть можливість незаконно впливати свідків, які ще не допитані судом у даному кримінальному провадженні, можуть вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки не мають постійного джерела доходів.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не мають стійких соціальних зв`язків, не працюють, проживають у незареєстрованому шлюбі, не мають утриманців. Також колегією суддів прийнято до уваги те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення в період відбування іспитового строку, що свідчить про їх суспільну небезпеку.
Зазначені обставини свідчать про асоційованість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , небажання стати на шлях виправлення, що становить підвищену небезпеку для суспільства та окремих осіб, а тому колегія суддів вважає, що застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даній стадії процесу не забезпечить попередження ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів не приймає до уваги зазначену захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 таку підставу для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 як необхідність укладення договору купівлі-продажу житла, оскільки чинне законодавство України передбачає можливість укладення договору-купівлі продажу за довіреністю.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку до клопотання прокурора підлягають задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 слід відмовити.
Зважаючи на підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, коллегія суддів не визначає розмір застави обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 331, 372, 376 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з 14.00 год. 11 червня 2021 року по 14.00 год. 09 серпня 2021 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з з 14.00 год. 11 червня 2021 року по 14.00 год. 09 серпня 2021 року.
Строк дії ухвали визначити до 14.00 год. 09.08.2021.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання.
Оголосити перерву в судовому засіданні до 10.00 год. 30.07.2021.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 15.06.2021.
Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3