Справа № 675/531/21
Провадження № 1-кп/675/64/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2021 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 13.03.2021 року та за №0000068 від 12.03.2021 року, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Рішнівка Шепетівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, такого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, з базовою середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
12.03.2021 року, близько 01 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_3 , вступив у словесну суперечку із колишньою співмешканкою ОСОБА_4 .
Під час вказаної суперечки, діючи умисно, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із прикладанням фізичної сили, ОСОБА_5 лівою рукою взяв за горло ОСОБА_4 , стиснувши пальці руки, та кулаком правої руки наніс удар в область обличчя зліва, після чого наніс другий удар кулаком правої руки в область лівого вуха останній.
Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді трьох синців на передньо-боковій поверхні шиї справа, синця на шкірі нижньої повіки лівого ока, синця на задній поверхні лівої вушної раковини, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №83 від 15.03.2021 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, тобто спричинення легкого тілесного ушкодження.
Крім того, ОСОБА_5 , з 2013 року, без офіційного оформлення подружніх відносин, проживав спільно з ОСОБА_4 в належному останній домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно з липня 2020 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 припинили спільні відносини, що мали ознаки спільного проживання, та останній покинув домоволодіння ОСОБА_4 , що свідчить про припинення тісних економічних, соціальних та сімейних зав`язків між ними.
11.03.2021 року ОСОБА_5 прибув в с.Нове Село Шепетівського (Ізяславського) району для того, щоб відвідати спільних з ОСОБА_4 малолітніх дітей, та зайшов в будинок, де став їх чекати.
12.03.2021 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_4 повернулась додому з дітьми та виявила ОСОБА_5 , після чого між ними виник конфлікт та остання висловила йому вимогу покинути належний їй будинок.
В свою чергу ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_3 , помітив мобільні телефони «Хіаоmі Redmi 7» та «Хіаоmі Redmi 9С NFC», які були придбані ОСОБА_4 за власні кошти. В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння вказаними мобільними телефонами.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, керуючись корисливим мотивом, без застосування насильства, відкрито, шляхом ривка з рук ОСОБА_4 , викрав мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 7», вартістю 2 066, 67 гривень, з чохлом у вигляді «книжки» вартістю 60 гривень та двома сім-картками мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн. за одну, на загальну суму 20 гривень. Після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 без застосування насильства, з дивану, в присутності ОСОБА_4 , відкрито викрав мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 9С NFC», вартістю 2 133, 34 гривні, з силіконовим чохлом вартістю 50 гривень та сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 гривень. Всього ОСОБА_5 заволодів майном ОСОБА_4 на загальну суму 4340, 01 гривень.
В подальшому, ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
12 квітня 2021 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення на таких умовах:
-сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України;
- ОСОБА_5 повністю визнає свою вину у скоєні відносно потерпілої кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, за встановлених обставин;
-потерпілій та обвинуваченому зрозуміла суть зазначених наслідків укладення та затвердження даної угоди про примирення;

-сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яке має понести ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень:
-за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин;
-за ч.1 ст.186 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин;
-на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більщ суворим сторони дійшли домовленості про призначення остаточного покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.
Судом встановлено, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає повністю, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу, характер кожного обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_4 наполягала на затвердженні укладеної з обвинуваченим 12.04.2021 року угоди про примирення, заявивши суду, що вказана угода укладена виключно за її добровільної ініціативи, будь-якого примусу з будь-чиєї сторони до неї застосовано не було. Крім того, ОСОБА_4 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Прокурор вважає за можливе затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою та обвинуваченим, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону.

Таким чином, судом встановлено, що діяння, яке виразилось в спричиненні легкого тілесного ушкодження, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце. Ступінь тяжкості спричиненого тілесного ушкодження підтверджується висновком судової медичної експертизи №83 від 15.03.2021 року. Тобто діяння ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч.1 ст.125 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що діяння, яке виразилось у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), та у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 ,мало місце. Розмір нанесеної шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням становить 4340, 01 грн., що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/123-21/1664-ТВ від 23.03.2021 року та довідкою про вартість від 25.03.2021 року. Тому, зазначене діяння кваліфіковане правильно за ч.1 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 цього ж Кодексу є нетяжким злочином.

Суд вважає, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Обвинувачений винний у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його особу.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення кримінальних правопорушень щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше несудимий, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває,має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, ніде не працює, не навчається, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Із врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди про примирення покарання відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим, призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1307, 60 грн. слід стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.314, 368-371, 373-375, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 12 квітня 2021 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.186 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин;

-за ч.1 ст.186 КК України у виді громадських робіт строком 240 (дві сорок) годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді громадських робіт строком 240 (дві сорок) годин.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 1307 гривень 60 копійок.
Речові докази:
-мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 7», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; «Хіаоmі Redmi 9С NFC», ІМЕІ: НОМЕР_2 , чохол до мобільного телефону напівпрозорий силіконовий із тримачем білого кольору, чохол до мобільного телефону типу «книжки» червоного кольору, три сім-картки мобільного оператора «Київстар» з абонентськими номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити у її власності.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити потерпілій, обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1