Справа № 761/5446/21
Провадження № 1-кс/761/4001/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку ст.303 КПК України, про визнання протиправною бездільності слідчого у кримінальному провадження №0000063, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.212 КК України та зобов`язання повернути тимчасово вилучене під час обшуку майно,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 , зі скаргою на протиправну бездільності слідчого у кримінальному провадження №0000063, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.212 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого під час обшуку майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 17.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.12.2020, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучено належне ОСОБА_3 майно, а саме: особисті кошти.

Також вказує на те, що вилучене в ході обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке не було повернуто власнику у встановлений КПК України строк.

У судовому засіданні заявник та його захисники підтримали доводи скарги, просили її задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, матеріали кримінального провадження на вимогу суду не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши доводи скарги та долучені до неї матеріали, заслухваши пояснення заявника та його захисників, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

17.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.12.2020, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 .

Під час проведеного обшуку вилучено зокрема грошові кошти у сумі 5 550,00 євро та 20 000,00 доларів США.

Вважаючи, що вилучені під час обшуку грошові кошти, є тимчасово вилученим майном, у розумінні глави 16 КПК України, та неповернуті станом на дату звернення зі скаргою до суду на вимогу заявника, останній звернувся до суду.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.

Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Викладена засада закріплена у статті 41 Конституції України та зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Отже, наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Навіть тимчасове вилучення об`єктів власності має розглядатися як позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що вилучення у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Із вказаною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті скарги, що розглядається слідчим суддею, надається оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей та предметів.

Главою 2 КПК встановлені засади кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК) відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та недоторканність права власності (ст. 16), яка передбачає обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених принципів кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, збалансованості їх прав та обов`язків, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Слідчим суддею встановлено, що грошові кошти, вилучені під час обшуку 15.12.2020, отримані заявником від продажу квартири у розмірі 320 000,00 грн. (еквівалент у доларах США, станом на момент укладення договору купівлі-продажу - 11 428,00 доларів США), що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 №140/01-16 від 17.12.2020 та у борг, згідно боргової розписки від 04.02.2019, у сумі 12 000,00 доларів США та 5 500,00 євро.

Частиною 7 статті 236 КПК визначено, що тимчасово вилученим майном є речі, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку, та які не відносяться до предметів, що вилучені законом з обігу.

Так, у силу ч. 1 ст.169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, зокрема, у випадку, передбаченому ч.5 ст.171 КПК, якою на слідчого покладений обов`язок упродовж 48 годин з моменту тимчасового вилучення звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на відповідне майно.

Таким чином, утримання органом досудового розслідування вилучених у заявника грошових коштів, є правомірним, якщо слідчий доведе, що такі кошти отримані останнім внаслідок здійснення злочинної діяльності, тобто мають незаконне походження та на них накладений слідчим суддею арешт з метою збереження як речового доказу.

Разом з цим, у суду відсутні докази того, що вилучене майно, зберегло на собі сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та охоплюється ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родові ознаки визначені у ній.

Слідчий будь-яких доказів на спростування позиції власника майна щодо незаконного тривалого утримання коштів, які мають законне походження, не навів, доказів зворотнього не надав.

Як встановлено вище, під контроль слідчого майно заявника перейшло у результаті проведеного 17.12.2020 обшуку. Арешт на вказане майно не накладений, оскільки слідчим не надано слідчому судді відповідної ухвали.

У той же час, як вбачається зі скарги, станом на день її розгляду, органом досудового розслідування вилучені кошти власнику не повернуті.

За вказаних обставин позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується матеріалами скарги, що свідчить про безпідставне неповернення слідчим майна, що вилучено під час проведення обшуку, враховуючи при цьому імперативні приписи п. 2 ч. 1 статті 169 КПК України.

З огляду на викладене вимоги скарги знайшли своє підтвердження у ході розгляду та відповідно підлягають задоволенню.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною, оскільки вказане не передбачено положеннями КПК України.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги частково.

Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_3 процесуальний строк звернення до суду зі скаргою про визнання протиправною бездільності слідчого та зобов`язання повернути тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку ст.303 КПК України, про визнання протиправною бездільності слідчого у кримінальному провадження №0000063, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.212 КК України та зобов`язання повернути тимчасово вилучене під час обшуку майно задовольнити частково.
Зобов`язати старшого слідчого з особливо важливих справ 1 відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ОВПП ДФС майора міліції ОСОБА_7 чи іншого слідчого, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000063, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.212 КК України повернути ОСОБА_3 або його представнику належне тимчасово вилучене майно, а саме:

вилучені під час проведення обшуку 17.12.2020 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 5 550,00 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) євро та 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1