ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1231/21 Справа № 182/5917/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року у кримінальних провадженнях №0001770, №0001631 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
Вирішено на підставі ч. 3 ст. 72, ч. 1 ст. 71 КК України покарання за цим вироком та покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.06.2020, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, виконувати самостійно.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що 24.06.2019 приблизно о 10:15 год він знаходився поряд з будинком АДРЕСА_1 , де зайшов до приміщення, яке розташоване перед входом до дільничного пункту поліції, що розташоване з торця п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 , побачив велосипед марки «Салют», який належить ОСОБА_8 , після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного велосипеда.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи в тому самому місці та в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взявши руками велосипед марки «Салют» та викотивши його на вулицю, тим самим умисно, із корисливих мотивів, таємно, повторно викрав велосипед марки «Салют», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 254 від 23.07.2019 становить 1 450,00 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_7 втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Також ОСОБА_7 15.06.2020 приблизно о 02.00 год перебував неподалік від КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 13», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Г. Чорнобиля, 65, де на землі побачив рюкзак, який залишив потерпілий ОСОБА_9 , у якого в цей час був конфлікт з невстановленим слідством чоловіком.
В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне, умисне, повторне викрадення майна, яке належить ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_9 на свій рюкзак не звертає уваги, та за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав рюкзак чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, у якому знаходилися: чоловіча сумка чорного кольору, картка для виплат банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_2 на мопед марки «LEOPARD», н.з. НОМЕР_3 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, а також мобільний телефон марки «ХІАОМІ» моделі «Redmi 6А» 2/16 GB, imei (1) НОМЕР_4 , imei (2) НОМЕР_5 , ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 204 від 24.06.2020 становить 950 грн 00 коп, який був у силіконовому чохлі чорного кольору та у якому були сім-карти ДТУ ПрАТ «Водафон Україна» № НОМЕР_6 та ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_7 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють та на рахунку яких грошових коштів не було, які належать ОСОБА_9 , завдавши останньому матеріального збитку на вказану суму.
З місця вчинення злочину ОСОБА_7 пішов, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року, у зв`язку з його суворістю.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що він повернув викрадене потерпілим, позов не був заявлений, та претензій до нього ніхто не має, тому він не може бути засуджений за такими легкими статтями.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу.
Також в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений відмовився від захисника ОСОБА_10 та зазначив, що буде здійснювати свій захист самостійно.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому - щиросердне каяття, повне визнання свої вини та часткове відшкодування завданої шкоди.
Судом першої інстанції також було враховано ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, є працездатною особою, але ніде офіційно не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, на утриманні нікого не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у наркологічному відділенні з березня 2014 року, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчинених злочинів, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, ту обставину, що обвинувачений повернув викрадені речі тільки на вимогу співробітників поліції, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
На думку колегії суддів, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом у ході розгляду апеляційної скарги не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року у кримінальних провадженнях №0001770, №0001631 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року у кримінальних провадженнях №0001770, №0001631 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4