Провадження 1-кс/522/4047/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який розшукується компетентними органами Республіки Молдови, для виконання вироку суду,

для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 46, ст. 362-1, ч. (3) п. а) (організація незаконної міграції) Кримінального кодексу Республіка Молдова,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

перекладача - ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 05.06.2020 в пункті пропуску «Чорноморський морський порт» затримано громадянина Турецької Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на міжнародному рівні розшукується правоохоронними органами Республіки Молдова з метою виконання вироку суду. Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 07.06.2020 стосовно 3. Саліма застосований тимчасовий арешт.

До Офісу Генерального прокурора від Генеральної прокуратури Республіки Молдова надійшов запит про видачу ОСОБА_10 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 46, ст. 362-1 ч. (3) п. а) (організація незаконної міграції) КК Республіки Молдова.

На підставі доручення Офісу Генерального прокурора від 10.07.2020, обласною прокуратурою розпочато проведення екстрадиційної перевірки обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_10 до Республіки Молдова.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2020 стосовно 3. Саліма застосований екстрадиційний арешт, дія якого продовжена ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.09.2020.

До Офісу Генерального прокурора від Генеральної прокуратури Республіки Молдова надійшов додатковий запит про видачу 3. ОСОБА_11 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 362-1 ч. (3) п. а) (організація незаконної міграції) КК Республіки Молдова в рамках кримінальної справи № , у зв`язку з чим, обласній прокуратурі 15.09.2020 надано додаткове доручення на проведення екстрадиційної перевірки обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_10 до Республіки Молдова.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2020 до ОСОБА_4 у порядку ст. 585 КПК України, з метою забезпечення видачі, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, в тому числі, обов`язок носити електронний засіб контролю

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.12.2020 стосовно ОСОБА_10 змінений спосіб виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2020, а саме, змінено адресу застосування запобіжного заходу, з визначенням нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати його цілодобово.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2021 стосовно ОСОБА_12 продовжений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Офісом Генерального прокурора України прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 та 08.02.2021 винесена відповідна постанова.

На виконання доручення обласної прокуратури, місцевою прокуратурою 02.03.2021 забезпечено вручення ОСОБА_13 копії вищевказаного рішення про видачу з перекладом на турецьку мову.

Відповідно до ч. 3 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 591 КПК України, якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.

Таким чином, ОСОБА_14 та його захисники мали можливість оскаржити вищевказане рішення до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у строк до 13.03.2021.

Разом з тим, відповідно до інформації Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2021, ОСОБА_14 та його захисники у період з 02.03.2021 по 01.04.2021 не оскаржували постанову Офісу Генерального прокурора від 08.02.2021 про видачу особи у судовому порядку, таким чином, рішення про видачу набуло чинності.

На виконання вимог ч. 3 ст. 590 КПК України 14.04.2021 Офісом Генерального прокурора України прийнято рішення щодо організації фактичної передачі ОСОБА_4 та доручено Одеській обласній прокуратурі вжити заходів відповідно до ст. 593 КПК України для забезпечення фактичної передачі.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 584 КПК України, звільнення особи з-під екстрадиційного арешту слідчим суддею не перешкоджає повторному його застосуванню з метою фактичної передачі особи іноземній державі на виконання рішення про видачу, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 3 т. 592 КПК України, у разі відсутності підстав для відстрочення фактичної передачі особи, передбачених частиною першою цієї статті, відповідна обласна прокуратура забезпечує застосування екстрадиційного арешту в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, оскільки наразі стосовно ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2021 діє запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, існує необхідність у застосуванні екстрадиційного арешту замість діючого запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 584, 592 КПК України, ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. ст. 56, 58, 60 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року (Мінської конвенції), у зв`язку з чим, керівник Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) з метою фактичної передачі компетентним органам Руспебліки Молдова на виконання постави Офісу Генерального прокурора України про видачу (екстрадицію) особи від 08.02.2021, замість діючого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечували проти задоволення слідчим суддею клопотання прокурора, мотивуючи тим, що 05.03.2021 р. сторона захисту ОСОБА_12 оскаржила постанову Печерського районного суду м. Києва та ОСОБА_12 звернувся до міграційної служби з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтримали клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 в повному обсязі та просив його задовольнити, вважає, що надані захисником копії поштового відправлення є сумнівними, так як не завірені належним чином.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання прокурора, допитавши ОСОБА_12 , заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України встановлені основні засади кримінального провадження, серед яких основоположними є верховенство права , законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів усіх без виключення осіб, а також забезпечення застосування до кожного належної правової процедури у всіх сферах правовідносин, які виникають на території України у зв`язку з притягненням цих осіб до кримінальної відповідальності.

Обов`язкове застосування належної правової процедури гарантується національним та міжнародним законодавством також особам, які притягуються до кримінальної відповідальності на території іноземної держави та які в порядку надання міжнародної правової допомоги зазнали заходів державного примусу з боку держави України, в тому числі затримання, тимчасового та екстрадиційного арешту, а також вирішення питання щодо видачі (екстрадиції) особи.

При цьому забезпечення належної правової процедури при встановленні обставин, що є підставами для застосування таких заходів примусу, потребує комплексного підходу, особливо в частині дотримання прав і свобод особи, до якої такі заходи застосовуються, встановлення та надання належної правової оцінки обставинам, які обумовили притягнення такої особи до кримінальної відповідальності, не вдаючись при цьому до дослідження питання про винуватість та перевірки законності процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи. При цьому, враховуючи принципи законності, верховенства права та рівності всіх осіб перед законом і судом, дослідженню підлягають не лише формальні підстави для застосування заходів примусу, а й інші обставини, з`ясування яких необхідне для прийняття, законного, обґрунтованого та справедливого рішення по справі.

Вважаю, що в умовах міжнародного співробітництва та активної співпраці правозастосовчих та правоохоронних органів України та іноземних держав формалізм та спрощений підхід до розгляду будь-яких питань в частині обмеження прав і свобод будь-якої особи, в тому числі застосування заходів кримінального примусу, є неприпустимим.

Саме тому слідчий суддя при вирішенні клопотання прокурора по суті керується не лише формальними підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_12 , на які посилається прокурор у своєму клопотанні, а й загальними положеннями КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, зокрема в частині застосування запобіжних заходів, надання міжнародної правової допомоги іноземним державам та застосування до особи видачі (екстрадиції).

Згідно ст. 584 КПК України застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт)

1. Після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

2. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:

1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України;

2) документи про громадянство особи;

3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.

3. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

4. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

5. У разі якщо особа, щодо якої вирішується питання про тримання під вартою, не володіє державною мовою, їй забезпечується участь перекладача.

6. Строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.

7. Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє ухвалу про:

1) застосування екстрадиційного арешту;

2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту;

3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту;

4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію);

5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Копія ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду питання щодо затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), невідкладно направляється уповноваженому (центральному) органу України через відповідну обласну прокуратуру разом із копією письмової заяви особи про згоду на її видачу (екстрадицію).

8. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

9. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, крім ухвал слідчого судді про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту, про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту, які оскарженню не підлягають.

10. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

11. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

12. За скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.

13. Звільнення особи з-під екстрадиційного арешту слідчим суддею не перешкоджає повторному його застосуванню з метою фактичної передачі особи іноземній державі на виконання рішення про видачу, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

14. Особа, до якої застосовано екстрадиційний арешт, має право до прийняття рішення про її видачу (екстрадицію) подати на розгляд слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, письмову заяву про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності. Така заява підлягає невідкладному розгляду слідчим суддею у порядку, передбаченому частинами сьомою і восьмою цієї статті, за участю прокурора, особи, яка подала заяву, її захисника та за потреби перекладача.

При цьому ч. 2 ст. 177 встановлені підстави для застосування будь-якого запобіжного заходу. Згідно з положеннями цієї норми, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

На даний час постанова про видачу (екстрадицію) особи оскаржена стороною захисту до Печерського районного суду м. Києва відповідно до вимог та остаточне рішення судом не прийнято, справі присвоєно єдиний унікальний номер, розгляд справи призначений на 21.05.2021 р., на даний час ОСОБА_12 не може бути переданий компетентним органом Республіки Молдови, тому немає підстав застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, на даний час до ОСОБА_12 застосовано домашній арешт, що гарантує забезпечення його втечі та забезпечення у подальшому його видачі. Обираючи вказаний запобіжний захід суд враховує обставини, передбачені ч.2 ст. 585 КПК України, а саме при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність на даний час належних підстав для застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим визнає клопотання прокурора необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 261, 532, 584, 585, 589 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 7 ст. 583 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано тимчасовий арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1