Провадження № 1-кп/592/37/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0002710, відомості за яким 20.08.2018 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який офіційно не працевлаштований та ніде не працює, особи з інвалідністю 2 групи за загальним захворюванням, який має повну середню освіту, неодруженого, громадянина України, українця, невійськовозобов`язаного, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого:

1) вироком Сумського районного суду Сумської області від 12.04.2000 року за ч. 2 ст. 144 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією майна;

2) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2001 року за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 1 ст. 222, ст. ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців з конфіскацією майна;

- звільненого 22.04.2006 року з Черкаської виправної колонії (№ 62) за відбуттям строку покарання;

3) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2003 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 місяці;

4) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.11.2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- звільненого 23.08.2012 року з Кременчуцької виправної колонії Полтавської області (№ 69) за відбуттям строку покарання;

5) вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисниць обвинуваченого: адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В :

19.08.2018 року близько 08 години 29 хвилин ОСОБА_6 знаходився на 2-му поверсі офісу Лагуна , який розташований за адресою: м. Суми, вул. 1-а Набережна річки Стрілка, буд. 6. В цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужої комп`ютерної техніки із вказаного офісного приміщення. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, попередньо взявши з собою балонний ключ для того, щоб віджати навісний дверний замок, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди власнику майна, діючи умисно, повторно, з метою збагачення за рахунок потерплого, 19.08.2018 року близько 08 години 30 хвилин, віджавши навісний замок, ОСОБА_6 проник до офісу, розташованого за вищевказаною адресою, звідки викрав ноутбук HP Compaq Presario CQ58, який належить ОСОБА_12 , ноутбук Samsung R58, який належить ОСОБА_11 , ноутбук Samsung R525, який належить ОСОБА_13 , а також гроші в сумі 400 грн. . З викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілим: - ОСОБА_16 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2769е від 05.09.2018 року, на суму 2800 грн. ; - ОСОБА_11 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2959е від 27.09.2018 року, на суму 2137 грн. ; - ОСОБА_13 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2769е від 05.09.2018 року, на суму 5233 грн. . Своїми умисними, протиправними діями, які виразились у таємному, повторному, поєднаному з проникненням у приміщення викраденні майна, яке належить ОСОБА_12 на суму 2800 грн. , ОСОБА_13 на суму 5633 грн, ОСОБА_11 на суму 2137,00 грн. , ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , кваліфікуючими ознаками якого є поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив суду про те, що у вчиненому він щиро кається. Також обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду про те, що 19.08.2018 року близько 08 години 30 хвилин він дійсно викрав ноутбук HP Compaq Presario CQ58, який належить потерпілому ОСОБА_12 , ноутбук Samsung R58, який належить потерпілому ОСОБА_11 , ноутбук Samsung R525, який належить потерпілому ОСОБА_13 , а також гроші в сумі 400 грн. , тобто він дійсно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , вчинену повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 , уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 він визнав повністю. Він просив суворо його не карати.

Допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_12 пояснив суду про те, що з 01.09.2016 року він займається консультуванням з питань оподаткування та ведення бухгалтерського обліку. 19.08.2018 року о 10 годині 10 хвилин, зайшовши до приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , він виявив, що двері офісу зламані, замок навісний висів на одній із скоб, а дверний замок був зламаний. Зайшовши в приміщення офісу, він виявив відсутність трьох ноутбуків, його, а також його співробітників ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Він відразу ж зателефонував до поліції. Відеоспостереження в даному офісі відсутнє. Останній раз він приходив до офісу в суботу 18.08.2018 року близько 10 години 00 хвилин, де виконував роботу та приблизно о 12 годині 45 хвилин вийшов з офісу, після чого пішов по своїх справах. Останній раз він користувався ноутбуком в суботу 18.08.2018 року близько 12 години 00 хвилин. В нього був ноутбук HP Compaq Presario CQ58, чорного кольору. Він був придбаний у 2012 році новим. Ноутбук знаходився в постійній експлуатації, в справному, робочому стані, без пошкоджень, в ремонті він не перебував, заміна деталей не проводилася. Під час перегляду відеозапису з магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , він побачив двох осіб, один йому незнайомий, а у другому він впізнав ОСОБА_6 . На відеозапису ОСОБА_6 він був вдягнений в сині джинси та сіру футболку, через плече висіла невелика сумка чорного кольору. Хто останній закривав двері офісу, він не знає, оскільки в офісі залишилася співробітниця ОСОБА_17 і більш за все вона і закрила двері офісу. Крім ноутбука більше нічого цінного у нього не пропало. При визначенні виду та міри покарання він погодився з думкою прокурора. Він просив задовольнити його позов та стягнути з ОСОБА_6 завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн. (т. 1 а. п. 129-131) .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 надав аналогічні пояснення. При визначенні виду та міри покарання він погодився з думкою прокурора. Він просив задовольнити його позов та стягнути з ОСОБА_6 завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 103500 грн. . В подальшому він уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_6 завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 3500 грн. (т. 1 а. п. 171, 172) .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 надав аналогічні пояснення. При визначенні виду та міри покарання він покладався на розсуд суду. Матеріальна шкода обвинуваченим йому не відшкодована. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 він не пред`являв (т. 1 а. п. 193-195) .

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, його вина у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого злочину та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку (т. 2 а. п. 58) .

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

При цьому суд керувався принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Кобець проти України (Kobets v. Ukraine ) від 14.02.2008 року, заява № 16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зіставивши ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і встановлені судом ознаки злочинних діянь, вчинених ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а, отже, його злочинні дії необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, вчинений ОСОБА_6 , згідно ч. 5 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан тощо.

Як особа обвинувачений ОСОБА_6 характеризується наступним чином.

Має постійні місце проживання та місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. п. 1, т. 2 а. п. 72) .

Раніше неодноразово судимий:

1) вироком Сумського районного суду Сумської області від 12.04.2000 року за ч. 2 ст. 144 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією майна, вирок набрав законної сили 16.05.2000 року (т. 2 а. п. 75/зв, 76/зв, 116/зв, 117/зв) ;

2) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2001 року за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 1 ст. 222, ст. ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців з конфіскацією майна, вирок набрав законної сили 23.06.2001 року (т. 1 а. п. 1, т. 2 а. п. 75/зв, 76/зв, 116/зв, 117/зв) ;

- звільнений 22.04.2006 року з Черкаської виправної колонії (№ 62) за відбуттям строку покарання (т. 2 а. п. 76, 117) ;

3) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2003 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 місяці, вирок набрав законної сили 25.12.2003 року (т. 1 а. п. 1, т. 2 а. п. 75/зв, 76, 116/зв, 117) ;

4) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.11.2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, вирок набрав законної сили 17.02.2009 року (т. 1 а. п. 1, 2, т. 2 а. п. 76, 117) ;

- звільнений 23.08.2012 року з Кременчуцької виправної колонії Полтавської області (№ 69) за відбуттям строку покарання (т. 2 а. п. 76, 117) ;

5) вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2018 року у справі № 591/372/18, провадження № 1-кп/591/275/18 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, вирок набрав законної сили 21.12.2018 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77977817) (т. 2 а. п. 39-46, 122-124) .

Являється особою з інвалідністю 2 групи за загальним захворюванням, якому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: лікування в ортопеда, санаторно-курортне лікування (т. 1 а. п. 78) .

Має вкрай незадовільний стан здоров`я у зв`язку із встановленням йому лікарського діагнозу: посттромбофлебітична хвороба правої нижньої кінцівки, больовий синдром; забій нижньої третини правої гомілки (т. 1 а. п. 138, 188) .

Згідно довідці диспансерного відділення комунального закладу Сумської обласної ради Обласний наркологічний диспансер № 1005П/01-11 від 30.08.2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , звернення з приводу надання психіатричної допомоги в закладі відсутні (т. 2 а. п. 77, 118) .

Згідно довідці диспансерного відділення комунального закладу Сумської обласної ради Обласний наркологічний диспансер № 1030Н/01-10 від 31.08.2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває на диспансерному обліку з 2017 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (т. 2 а. п. 77, 119) .

Із змісту висновку судово-психіатричного експерта № 481 від 20.09.2018 року вбачається, що на даний час ОСОБА_6 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_6 на теперішній час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує; ОСОБА_6 може брати участь у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження № 0002710 (т. 1 а. п. 8, 9, 12, т. 2 а. п. 107-109) .

Має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 10.02.1998 року ДАІ МВС УВС м. Суми, категорії В , С (т. 2 а. п. 78, 120) .

Негативно характеризується за місцем проживання (т. 2 а. п. 79, 121) .

Має непрацездатних батьків, пенсіонерів, осіб похилого віку: батько ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а. п. 1, т. 2 а. п. 125, 127) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - з`явлення із зізнанням (т. 2 а. п. 70) ; - щире каяття; - активне сприяння розкриттю злочину; - молодий вік винного у вчиненні злочину (т. 1 а. п. 1, т. 2 а. п. 78, 120, 128) ; - хворобливий стан винного у вчиненні злочину (т. 1 а. п. 78, 138, 188) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні ним злочину.

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, з`явлення із зізнанням винного у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що воно є конкретним проявом усвідомлення особою своєї вини у вчиненні злочину та готовності сприяти правосуддю. Вказана обставина є формою позитивної посткримінальної поведінки особи, яка вчинила злочин, тобто поведінки після вчинення злочину. Визнання цієї обставини такою, що пом`якшують покарання, стимулює осіб, які вчинили злочини, до критичної переоцінки своєї діяльності. З`явлення із зізнанням не лише свідчить про позитивні зміни у свідомості особи винного, але й допомагає своєчасно розкрито злочини та не допустити подальшу можливість вчинення ним суспільно небезпечних діянь. З`явлення із зізнанням означає, що особа добровільно звертається до правоохоронних органів, суду або до іншого державного органу з повідомленням (усно чи письмово) про вчинений нею злочин, і це не пов`язано з тим, що особа була затримана як підозрюваний, і будучи викритою, підтвердила свою участь у вчиненні злочину. З`явлення із зізнанням визначається також як акт добровільного та безпосереднього звернення до правоохоронних органів із правдивим та щирим повідомленням про будь-яке вчинене ним злочинне діяння, передбачене кримінальним законом або як добровільне звернення особи, яка вчинила злочин, із зізнанням у вчиненому злочині та готовністю понести відповідальність. В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) дано роз`яснення про те, що, вирішуючи питання про наявність такої пом`якшуючої обставини, як з`явлення із зізнанням, суди повинні перевіряти, чи були подані до органів розслідування, інших державних органів заява або зроблене посадовій особі повідомлення про злочин (у будь-якій формі) добровільними і чи не пов`язано це з тим, що особа була затримана як підозрюваний і, будучи викритою, підтвердила свою участь у вчиненні злочину. Якщо у справі, порушеній за фактом вчинення злочину, не встановлено, хто його вчинив, добровільні заява або повідомлення особи про вчинене нею мають розглядатись як з`явлення із зізнанням. Аналогічно розцінюється заява особи, притягнутої до кримінальної відповідальності, про вчинення нею іншого злочину, про який не було відомо органам розслідування. За сукупності вчинених злочинів з`явлення із зізнанням має враховуватись як обставина, що пом`якшує покарання при призначенні останнього за злочин, у зв`язку з яким було зроблено це зізнання.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, молодий вік винного у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що молодий вік винного може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, хворобливий стан винного у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що певні соматичні захворювання знижують ясність уявлення про навколишню дійсність, особа позбавлена того ступеня уважності та обачливості, якими володіє фізично здорова людина. Хворобливий стан робить людину дратівливою і легко збуджуваною; тяжка хвороба може сприяти розвитку егоїзму, відчуженості, і це, звичайно, може здійснювати вплив на особу при вчиненні злочину. Крім того, визнання хворобливого стану винного обставиною, яка пом`якшує покарання, пов`язується з принципами доцільності призначеного покарання та гуманізму. Хворобливий стан винного може створити перешкоди для відбування винним покарання та для досягнення мети покарання. Застосування до особи, яка має певне соматичне захворювання, покарання може завдати їй фізичних та моральних страждань, і навіть створити загрозу її життю чи призвести до серйозно погіршення здоров`я. На необхідність з`ясування стану здоров`я при дослідженні даних про особу винного вказується також в абз 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) .

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає рецидив кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, думку прокурора ОСОБА_9 , думку потерпілих: ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які підтримали думку прокурора, думку потерпілого ОСОБА_13 , який покладався на розсуд суду, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , думку його захисниці адвоката ОСОБА_15 , переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, суд дійшов висновку про можливість і доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, із застосуванням ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк. Строк позбавлення волі суд визначає залежно від тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням наявності шести обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 20.11.2020 року був засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, оскільки після постановлення вказаного вироку в справі було встановлено, що засуджений ОСОБА_6 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, відтак, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, йому слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 слід обчислювати з дня його тимчасового залишення в державній установі Сумський слідчий ізолятор , тобто з 25.02.2019 року включно (т. 1 а. п. 113, 114, т. 2 а. п. 47-49) .

11.01.2019 року до початку розгляду справи по суті потерпілим ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_6 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в якому він просив: 1. Прийняти цивільний позов та визнати його ОСОБА_11 цивільним позивачем у кримінальній справі. 2. Задовольнити цивільний позов у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на його ОСОБА_11 користь матеріальну шкоду в розмірі 103500 (сто три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. (вхідний № 1773 від 11.01.2019 року) (вхідний № 5937 від 05.02.2020 року) (т. 1 а. п. 91, 92, 192б, т. 2 а. п. 53, 54) .

26.07.2021 року потерпілий ОСОБА_11 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він просив його цивільний позов в частині відшкодування упущеної вигоди в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. залишити без розгляду на підставі ст. 129 КПК України, а в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. задовольнити та стягнути їх з обвинуваченого ОСОБА_6 (вхідний № 27868 від 26.07.2021 року) (т. 2 а. п. 59) .

11.01.2019 року до початку розгляду справи по суті потерпілим ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_6 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в якому він просив: 1. Прийняти цивільний позов та визнати його ОСОБА_12 цивільним позивачем у кримінальній справі. 2. Задовольнити цивільний позов у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на його ОСОБА_12 користь матеріальну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. (вхідний № 1776 від 11.01.2019 року) (т. 1 а. п. 93, 94. т. 2 а. п. 55, 56) .

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_6 ані під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду пред`явлений не був (вхідний № 1855 від 11.01.2019 року) (вхідний № 5974 від 05.02.2020 року) (т. 1 а. п. 103, 192а, т. 2 а. п. 57) .

Крім того, суд бере до уваги положення п. п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна № 3 від 31.03.1989 року, згідно яким при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України. Вирішуючи при ухваленні вироку питання про відшкодування шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам.

Таким чином, з урахуванням положень ст. ст. 127-129 КПК України, суд дійшов висновку про те, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, слід задовольнити частково, з урахуванням висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2959е від 27.09.2018 року, згідно висновку якої ринкова вартість викраденого майна, яке належить ОСОБА_11 станом на 18.08.2018 року, а саме: ноутбуку Samsung R58, чорного кольору, model NP-R58DY05 15.4" WXGA Glare/Pentium Dual Core T2370 1.73Ghz/2Gb/160Gb/ATI Radeon 1250/DVD Super Multi/FM/Lan/WiFi/FreeDOS/2.68kg/s/n ЕL7493JQ800354Y, придбаного в 2012 році, могла становити 2137 (дві тисячі сто тридцять сім) грн. 00 коп. , та слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому злочином, суму в розмірі 2137 (дві тисячі сто тридцять сім) грн. 00 коп. , яка складає ринкову вартість викраденого майна.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в частині відшкодування упущеної вигоди в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. слід залишити без розгляду на підставі ст. 129 КПК України.

При цьому потерпілому ОСОБА_11 слід роз`яснити положення ч. 7 ст. 128 КПК України, згідно якій особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням положень ст. ст. 127-129 КПК України, суд дійшов висновку про те, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, слід задовольнити частково, з урахуванням висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2769е від 05.09.2018 року, згідно висновку якої ринкова вартість викраденого майна, на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме: станом на 18.08.2018 року могла становити: 1) ноутбук HP Compaq Presario CQ58 , чорного кольору, придбаний у 2012 році, у справному робочому стані, без пошкоджень, 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. ; 2) ноутбук Samsung R52 , чорного кольору, придбаний у 2012 році, у справному робочому стані, без пошкоджень , вартість не визначалась (з причин, зазначених у дослідницькій частині) ; 3) ноутбук Samsung R525 , темно-сірого кольору, з глянцевим верхнім корпусом та квадратним малюнком різкого кольору на ньому, екран 15.6" (1366 x 768) 5233 (п`ять тисяч двісті тридцять три) грн. 00 коп. , та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому злочином, суму в розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. , яка складає ринкову вартість викраденого майна.

Крім того, потерпілому ОСОБА_13 слід роз`яснити положення ч. 7 ст. 128 КПК України, згідно якій особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (т. 1 а. п. 7, т. 2 а. п. 68, 69, 91, 94, 100, 102, 103) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта: - згідно довідці № 19/119/11-1/2769е від 05.09.2018 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 429,00 грн. ; - згідно довідці № 19/119/11-1/2959е від 27.09.2018 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 429,00 грн. , слід відшкодувати за рахунок обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави (т. 1 а. п. 6, 7, 9, 11, 12, т. 2 а. п. 85-90, 110-115) .

Крім того, суд бере до уваги ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.09.2018 року у справі № 592/14356/18, провадження № 1-кс/592/6733/18, якою клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_20 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, було задоволено. До підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши з 13 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин наступного дня залишати житло за місцем проживання. Було ухвалено роз`яснити ОСОБА_6 про те, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, співробітники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Було ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки: - не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; - утримуватися від спілкування з потерпілими; - прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; - не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи та/або зміни місця навчання. Було ухвалено роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 про те, що в разі невиконання вимог ухвали до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 27.11.2018 року. Контроль за виконанням ухвали слідчого судді було постановлено покласти на слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_20 чи іншого слідчого, в провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження. Ухвала набрала законної сили 04.10.2018 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/76792491) (т. 1 а. п. 10, 12, 13, т. 2 а. п. 37, 38, 74) .

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Таким чином, у відповідності до ч. 6 ст. 181 КПК України, ухвала слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.09.2018 року у справі № 592/14356/18, провадження № 1-кс/592/6733/18 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припинила свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, оскільки закінчився строк дії цієї ухвали слідчого судді.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обирати недоцільно, оскільки на виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2020 року у справі № 591/372/18, провадження № 1-кп/591/275/18, засудженого ОСОБА_6 16.01.2019 року о 08 годині 30 хвилин було затримано на підставі п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України (т. 2 а. п. 125) .

Що стосується рішення про залік досудового тримання під вартою, згідно абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, то суд дійшов наступного висновку.

Згідно рапорту старшого оперуповноваженого Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_21 від 16.01.2019 року, адресованому начальнику ІТТ № 1 ГУНП в Сумській області майору поліції ОСОБА_22 , 16.01.2019 року о 08 годині 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 , на виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2018 року у справі № 591/372/18, провадження № 1-кп/591/275/18 (суддя ОСОБА_23 ) було затримано громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 . Про затримання ОСОБА_6 о 08 годині 30 хвилин було повідомлено його матір: ОСОБА_19 (т. 2 а. п. 125) .

Крім того, суд бере до уваги ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.02.2019 року у справі № 592/14585/18, провадження № 1-кп/592/30/19, якою клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_24 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_6 в державній установі Сумській слідчій ізолятор у зв`язку з розглядом справи в суді було задоволено. Було ухвалено тимчасово залишити засудженого ОСОБА_6 в державній установі Сумській слідчій ізолятор у зв`язку з розглядом справи в суді. Ухвала набрала законної сили 05.03.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/80058648, https://reyestr.court.gov.ua/Review/80058629) (т. 1 а. п. 113, 114, т. 2 а. п. 47-49) .

Отже, в строк відбуття ОСОБА_6 покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати строк частково відбутого покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2020 року у справі № 591/372/18, провадження № 1-кп/591/275/18, під час його перебування в державній установі Сумський слідчий ізолятор в період часу з 16.01.2019 року до 25.02.2019 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63, 68 Конституції України; ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50-52, 63, 66, 67, 70, 185 КК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2020 року, більш суворим покаранням, призначеним вказаним вироком, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його тимчасового залишення в державній установі Сумський слідчий ізолятор , тобто з 25.02.2019 року включно.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому злочином, суму в розмірі 2137 (дві тисячі сто тридцять сім) грн. 00 коп. , яка складає ринкову вартість викраденого майна.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в частині відшкодування упущеної вигоди в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. залишити без розгляду на підставі ст. 129 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_11 положення ч. 7 ст. 128 КПК України, згідно якій особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому злочином, суму в розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. , яка складає ринкову вартість викраденого майна.

Роз`яснити ОСОБА_13 положення ч. 7 ст. 128 КПК України, згідно якій особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази, а саме: 2 шт. оптичних дисків з номером MFP631WA260125172CMDR47G, на яких знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта: - згідно довідці № 19/119/11-1/2769е від 05.09.2018 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 429,00 грн. ; - згідно довідці № 19/119/11-1/2959е від 27.09.2018 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 429,00 грн. , відшкодувати за рахунок ОСОБА_6 на користь держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирати, оскільки на виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2020 року у справі № 591/372/18, провадження № 1-кп/591/275/18, засудженого ОСОБА_6 16.01.2019 року о 08 годині 30 хвилин було затримано на підставі п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України.

В строк відбуття ОСОБА_6 покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати строк частково відбутого покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2020 року у справі № 591/372/18, провадження № 1-кп/591/275/18, під час його перебування в державній установі Сумський слідчий ізолятор в період часу з 16.01.2019 року до 25.02.2019 року.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1