ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 658/609/21
Справа № 11-сс/819/181/21 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000033 від 05.02.2021, за апеляційною скаргою прокурора Каховської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.03.2021 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання т.в.о заступника начальника СВ ВП №1 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, крім випадків необхідності отримання медичної допомоги та розумного фактичного часу, необхідного для прибуття за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та часу перебування у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Встановлено строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу до 26.04.2021 включно.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

Також зазначає, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований, має намір виїхати за межі території України, про що свідчить оформлення закордонного паспорту, а тому наявні ризики того, що підозрюваний матиме можливість перешкоджати виконанню процесуальних рішень та залишити своє місце мешкання, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни останнім раніше наданих показань.

Крім того, ОСОБА_7 за місцем реєстрації не проживає, вину не визнає.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту оголошення ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя послався на те, що звертаючись з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - найбільш суворого запобіжного заходу, слідчий не навів переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. Тому, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті зазначеного кримінального провадження немає.

Слідчим суддею враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відповідно до статті 178 КПК України, вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч. 2 КК України, а тому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад поять років.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 26.02.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України викрадення людини, за попередньою змовою групою осіб.

Так, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він за попередньою змовою з ОСОБА_11 та не встановленими в ході проведення досудового розслідування особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час при невстановлених обставинах, знаходячись на території міста Каховка, маючи умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, за попередньою змовою групою осіб, вступили у злочинну змову.

Після чого, розподілили ролі у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, згідно до яких ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 та не встановленою в ході проведення досудового розслідування особою, повинні були на автомобілі «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 червоного кольору, зустріти потерпілого на узбережжі р. Дніпро в м. Каховка Херсонської області, куди ОСОБА_12 повинна була привести стороння особа, після чого діючи за попередньою змовою групою осіб викрасти його, насильно помістивши при цьому до вищевказаного автомобіля, на якому відвезти до приміщення покинутого будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

З метою оптимальної реалізації злочинного плану, знаходячись на території міста Каховка, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та не встановленими в ході проведення досудового розслідування особами, домовилися вчинити протиправне відкрите захоплення, переміщення та подальше утримання потерпілого ОСОБА_12 в заздалегідь обумовленому місці.

З метою реалізації спільного злочинного плану вчинення злочину, ОСОБА_11 близько 18:10 год. 04.02.2021, перебуваючи на узбережжі р. Дніпро, що є продовженням проспекту Будівельників в м. Каховка Херсонської області, біля території недобудованих очисних споруд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії направлені на викрадення ОСОБА_12 .

Так ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, протиправно, відкрито, з метою викрадення ОСОБА_12 та подолання його можливого опору, наніс не менш ніж десять ударів кулаками рук по потилиці потерпілого, тим самим завдавши фізичного болю останньому, але не спричинивши тілесних ушкоджень.

В цей же час, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою подолання можливого опору ОСОБА_12 , заздалегідь приготованим предметом, який має властивості спецзасобу гумового кийка, який останній отримав від ОСОБА_11 , завдав не менш ніж 5 ударів вказаним предметом по верхнім кінцівкам потерпілого, чим спричинив останньому, відповідно до висновку експерта Каховського міжрайонного бюро судово медичних експертиз №13к від 23.02.2021 тілесні ушкодження у вигляді садна в області лівого променевозап?ясного суглобу, синця правого передпліччя.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи неправомірні дії відносно потерпілого, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне викрадення людини, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , заподіяв фізичних страждань потерпілому, шляхом зв`язування рук ОСОБА_12 .

В подальшому, з метою перевезення потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та невстановленої в ході досудового розслідування особою, потерпілого було поміщено проти його волі на заднє сидіння автомобіля «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 червоного кольору під керуванням невстановленої особи, після чого, утримуючи ОСОБА_12 в автомобілі, при цьому не даючи йому можливості самостійно обирати за своєю волею місце знаходження та фактично обмежуючи свободу його переміщення, співвиконавці злочину перевезли потерпілого до будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Далі, переслідуючи єдиний прямий умисел, направлений на незаконне викрадення та позбавлення волі людини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та не встановленою в ході досудового розслідування особою, 04.02.2021, приблизно о 18 годин 25 хвилин, прибули до раніше обумовленого місця будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де виконуючи заздалегідь відведену їм роль у вчиненні злочину, проти волі потерпілого, спільно з невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою, із застосуванням фізичного насилля, затягли ОСОБА_12 до будинку, де останній проти волі знаходився до 18:35 години 04.02.2021 до того моменту, як прибули співробітники ГРПП ВП №1 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області на виклик про бійку, після чого потерпілого було звільнено.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, і підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 ;

- проведеним слідчим експериментом;

- проведеним додатковим слідчим експериментом;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ;

- протоколом обшуку за місцее мешкання ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 ;

- проведеним обшуком автомобіля ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 .;

- висновком експерта;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України і є обґрунтованими.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відповідно до статті 178 КПК України, вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч. 2 КК України.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку про можливість обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетністьОСОБА_22 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри. Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносноОСОБА_22 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, відповідає охороні прав і інтересів суспільства та унеможливить перешкоджанню підозрюваним виконанню процесуальних рішень, залишити своє місце мешкання, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни останнім раніше наданих показань.

Що стосується доводів прокурора про те, що ОСОБА_7 має намір виїхати за межі території України, про що свідчить оформлення закордонного паспорту, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки на ОСОБА_7 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, що унеможливлює виїзд за межі території України.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Каховської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.03.2021, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді: (підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .