У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
третя особа, щодо майна якої
вирішується питання про арешт ОСОБА_5 ,
представник третьої особи, щодо майна
якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, вилучене в ході проведеного 12.02.2021 р. обшуку за місцем проживання начальника командного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: флеш-носій Siagate з серійним номером s/n: NA520G0K, жорсткий диск WD Blue з серійним номером s/n: WCC1S4217566.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно флеш носій Seagate з серійним номером S/N NA520GОK та жорсткий диск з персонального комп`ютера WD Blue з серійним номером S/N WCC19421756В.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_5 вважає, що ухвала слідчого судді винесена без достатніх підстав, із суттєвим порушенням норм КПК України.
Зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що в грудні 2020 року він, всупереч встановлених правил та дозволу адміністратора безпеки, здійснив копіювання ряду електронних файлів з грифом обмеження «Таємно» та «Для службового користування» із захищеної автоматизованої системи класу «1» в/ч НОМЕР_1 . Однак, виходячи з приписів Витягу з обов`язків користувачів автоматизованої системи стосовно дотримання встановленого порядку оброблення ІзОД, в листопаді-грудні 2020 року він не мав можливості бути допущеним до робіт з автоматизованою системою класу «1». Тобто, фізично не мав можливості протягом зазначеного терміну увійти в кімнату, в якій розташований комп`ютер із секретною інформацією, та працювати на ньому під своїм логіном та паролем. Дана інформація, на його думку, є значною для прийняття рішення по суті клопотання.
Вилучені у нього вдома при обшуку флеш-накопичувач та жорсткий диск з персонального комп`ютера є власністю його родини (він, дружина та двоє дітей), накладення на них арешту значно вплинуло на можливість його дітей дистанційно навчатись, адже школа закрита на карантин, а комп`ютер без жорсткого диску не працює.
Вважає, що в даному випадку судом проігноровані вимоги ст. 173 КПК України, що також є грубим порушенням процесуального закону.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, за фактом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем службовою особою однієї з військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до можливого витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації.
Досудовим розслідуванням встановлено, що начальник командного пункту військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 в грудні 2020 року, всупереч встановлених правил та дозволу адміністратора безпеки, здійснив копіювання ряду електронних файлів з грифом обмеження доступу «Таємно» та «Для службового користування» із захищеної автоматизованої системи класу «1» військової частини НОМЕР_1 та розповсюдив їх за допомогою особистого, незареєстрованого у військовій частині флеш-носія даних на засобах електронно-обчислюваної техніки.
Відповідно до рапорту начальника 2 відділу 9 управління департаменту військової контррозвідки СБУ вищевказані файли являють собою електронні копії документів розвідувальної тематики. Крім того, встановлено, що ці електронні файли зберігаються на наступних засобах електронно-обчислюваної техніки: персональна електронно-обчислювальна машина, встановлена в кабінетах № 2, № 3 центру обробки інформації командного пункту (споруда 103/22) військової частини НОМЕР_1 ; персональна електронно-обчислювальна машина, що використовується оперативним черговим та його помічником в залі бойового управління спеціальної фортифікаційної споруди (командного пункту) військової частини НОМЕР_1 ; особисті флеш-накопичувачі, які ОСОБА_5 зберігає у кишенях військового форменого одягу або за місцем проживання.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
12.02.2021 р. на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено: флеш-носій Siagate з серійним номером s/n: NA520G0K, жорсткий диск WD Blue з серійним номером s/n: WCC1S4217566.
15.02.2021 р. постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048.
Слідчий звернувся до слідчого судді з погодженим із прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_6 клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 12.02.2021 р. обшуку за місцем проживання начальника командного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: флеш-носій Siagate з серійним номером s/n: NA520G0K, жорсткий диск WD Blue з серійним номером s/n: WCC1S4217566.
Клопотання обґрунтоване тим, що перелічені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, накладення арешту на них необхідно для забезпечення їх збереження як речових доказів.
Врахувавши вимоги ст. ст. 98, 170, 173 КПК України, того, що вилучені під час проведення обшуку флеш-носій та жорсткий диск мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР за № 0000048 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, за фактом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, службовою особою однієї з військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до можливого витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації.
Начальник командного пункту військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 у грудні 2020 року всупереч встановлених правил та дозволу адміністратора безпеки здійснив копіювання рядку електронних файлів з грифом обмеження доступу «Таємно» та «Для службового користування» із захищеної автоматизованої системи класу «1» військової частини НОМЕР_1 та розповсюдив їх за допомогою особистого не зареєстрованого у військовій частині флеш-носія даних на засобах електронно-обчислюваної техніки.
Відповідно до рапорту начальника 2 відділу 9 управління департаменту військової контррозвідки НОМЕР_2 , вказані файли являють собою електронні копії наступних документів розвідувальної тематики.
12.02.2021 р. під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання начальника командного пункту військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 виявлено та вилучено флеш-носій Siagate з серійним номером s/n: NA520G0K, жорсткий диск WD Blue з серійним номером s/n: WCC1S4217566.
Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 від 15.02.2021 р. флеш-носій Siagate з серійним номером s/n: NA520G0K, жорсткий диск WD Blue з серійним номером s/n: WCC1S4217566 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048.

Разом з тим, на підставі даних, які містяться в матеріалах провадження та доданих до апеляційної скарги (зокрема, листа старшого слідчого СУ ГУП в Миколаївській області від 18.02.2021 р. № 721/24-2021), можна зробити висновок, що ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Відповідно до положень ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Таким чином, положеннями ст. 64-2 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна, яке належить третій особі, має право звернутися виключно прокурор.
Разом з тим, клопотання про арешт майна, вилученого за місцем проживання ОСОБА_5 , подано старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
З урахуванням того, що ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ставиться питання про арешт майна, яке вилучене за його місцем проживання, яке є власністю його родини, прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання як накладення арешту на майно у права і свободи особи.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про відсутність правових підстав для розгляду клопотання про арешт майна третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, поданого слідчим, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048, скасувати.
Постановити нову ухвалу. У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , погодженого із прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_6 , про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 12.02.2021 р. обшуку за місцем проживання начальника командного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: флеш-носій Siagate з серійним номером s/n: NA520G0K, жорсткий диск WD Blue з серійним номером s/n: WCC1S4217566, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048, відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3