ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:637/840/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1320/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія : ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 02 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого на вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 24 11 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нечволодівка Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 02 03 2017 року за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,-

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком 4 місяці.

Залишено без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили.

Визначено, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту обрання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області запобіжного заходу у виді тримання під вартою, взявши під варту у залі суду, з 21 09 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 980,70 грн. за проведення судової експертизи від 24 06 2020 року.

Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів, тривалий час, в літній період 2020 року, більш точний час не встановлено, в лісосмугах та на відкритих ділянках місцевості, розташованих за межами населених пунктів смт. Шевченкове Шевченківського району Харківської області та м. Куп`янськ Харківської області, точне місце не встановлено, збирав дикоростучі рослини канабісу та в подальшому висушував та подрібнював частину з них, тобто, доводив до стану придатного для вживання шляхом паління та зберігав без мети збуту для власного споживання, в подальшому висушував та вживав шляхом паління, а також виробляв з них рідину, яку потім пив, за своїм місцем мешкання.

05 06 2020 року в ранковий час доби ОСОБА_7 приїхав на електричному потязі до с. Старовірівка Шевченківського району Харківської області, де, за межами села, збирав дикоростучі кущі рослини, зовні схожої на коноплю. Усвідомлюючи те, що дана рослина є наркотичною, та маючи намір, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_7 , нарвавши рослини коноплі у пакет, поклав його до свого рюкзаку і пішов на зупинку транспорту.

Діяльність ОСОБА_7 була припинена працівниками правоохоронних органів, які 05 06 2020 року з 13 год. 55 хв. по 14 год. 30 хв. на автобусній зупинці в АДРЕСА_2 , де під час огляду особистих речей, у належному останньому рюкзаку виявили та вилучили полімерний пакет білого кольору, в якому перебувала речовина рослинного походження, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 407,4854 грам.

Таким чином, ОСОБА_7 , всупереч ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та ЗУ «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно зберігав без мети збуту канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 05 2000 року.

Судом дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту (а.с.91-93).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Такі вимоги обґрунтував тим, що його підзахисний як на досудовому розслідуванні, так і в суді давав стабільні послідовні покази, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, сприяв розкриттю проступку, зробив для себе необхідні висновки, став на шлях виправлення, засуджує свою поведінку по теперішній час.

Крім того, вказав, що ОСОБА_7 мешкає зі своєю матір`ю, 1947 року народження, яка перебуває повністю на його утриманні.

Також зазначив, що ОСОБА_7 неофіційно працює та щомісячно заробляє близько 3000-4000 грн.

З огляду на наведені обставини, на думку сторони захисту, призначене ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Крім того, на вищевказаний вирок була подана апеляційна скарга прокурором, від якої останній в подальшому відмовився, надавши до апеляційного суду відповідну заяву.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Обвинувачений підтримав вимоги апеляційної скарги, поданої захисником в його інтересах, просив задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, вважав, що його підзахисному призначено надмірно суворе покарання.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано та при призначенні покарання ОСОБА_7 враховано ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Протиправне діяння, скоєне ОСОБА_7 , згідно класифікації, наведеної у ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

Дослідженням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, має непогашену у встановленому законом порядку судимість; має середню освіту; офіційно не працював; військову службу в Збройних силах України не проходив; з 2005 року отримує амбулаторну психіатричну допомогу у ВП «КЦМЛ» КНП «Куп`янське ТМО» по психіатричному захворюванню; має постійне місце реєстрації та проживання, де зарекомендував себе з задовільної сторони. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №395 від 28 08 2020 року, ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі легкої розумової відсталості з поведінковими розладами та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Крім того, судом проаналізовано досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що ОСОБА_7 закінчив 11 класів школи, неодружений, дітей не має, проживає з матір`ю у приватному будинку, який належить йому. Стверджує, що заробляє на життя тимчасовими заробітками, однак соціальне оточення обвинуваченого зазначає, що він взагалі ніде не працює і не допомагає матері по домашньому господарству. ОСОБА_7 періодично зловживає алкогольними напоями і в стані алкогольного сп`яніння може бути схильним до агресії, адже в минулому засуджувався за вчинення насильницького злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України під впливом алкоголю. Раніше, близько 13 років, вживав наркотичні засоби у вигляді рослин коноплі, але після скоєння даного кримінального проступку відмовився від вживання наркотичного засобу. Стверджує, що в нього обмежене коло спілкування та зовсім немає друзів, але наявна суперечлива інформація від його оточення про те, що ОСОБА_7 має друзів з кримінальним минулим та асоціальною поведінкою.

08 06 2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного викрадення чужого майна. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації дійшов висновку, що виправлення особи без арешту або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства.

Обставиною, яка згідно ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставиною, яка згідно ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнав вчинення злочину особою, яка перебуває у стані, викликаному вживання наркотичних засобів.

З огляду на встановлені обставини, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 4 місяців арешту.

Судова колегія погоджується з тим, що саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи захисника щодо того, що обвинувачений давав стабільні послідовні покази, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, сприяв розкриттю проступку, зробив для себе необхідні висновки, став на шлях виправлення, засуджує свою поведінку по теперішній час, - приймаються колегією суддів до уваги. Разом з тим, з мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що наведені обставини були враховані судом першої інстанції при обранні обвинуваченому виду та розміру покарання. При цьому, щире каяття обвинуваченого було визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання, в розумінні ст. 66 КК України. Підстав для повторного врахування зазначених обставин колегія суддів не вбачає.

В апеляційній скарзі захисник також посилається на те, що ОСОБА_7 мешкає разом зі своєю матір`ю, 1947 року народження, яка перебуває повністю на його утриманні.

Обставина щодо спільного проживання із матір`ю встановлена та врахована судом першої інстанції.

Натомість доказів та відомостей, які б підтверджували факт повного утримання обвинуваченим своєї матері ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції стороною захисту надано не було.

Відповідно до ч.2 ст.92 КК України, обов`язок доказування належності та допустимості доказів, зокрема щодо обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

З огляду на наведені положення, колегія суддів позбавлена можливості врахувати вищевказані доводи захисника обвинуваченого.

Не надано стороною захисту також доказів, які б підтверджували факт неофіційного працевлаштування ОСОБА_7 та отримання доходу законним шляхом.

Зважаючи на матеріальне положення обвинуваченого, відсутність доказів щодо працевлаштування та отримання доходу з законних джерел, на думку колегії суддів, призначення покарання у виді штрафу буде недоцільним.

Крім того, такий вид покарання, за вищевказаних обставин, не допоможе досягти цілей, визначених ст.50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, а навпаки, може стимулювати до скоєння протиправних дій з корисливою метою.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 здійснив злочин, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та продовжує залишатися небезпечним для суспільства, а тому потребує посиленого контролю за його поведінкою.

Інших підтверджених обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання стороною захисту не надано, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду не встановлено, а відтак вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423,424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 24 11 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4