Справа № 171/1672/20
1-кп/171/58/21
УХВАЛА
12 лютого 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 17.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 17.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року зазначений обвинувальний акт призначений до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності його нормам КПК України, про що надав до суду письмове клопотання.

Так, захисник зазначає, що в обвинувальному акті відсутні обов`язкові відомості, передбачені вимогами ч.2 ст.291 КПК України, а саме відомості, передбачені пунктом 3-1 - анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); пунктом 8-1 - розмір пропонованої винагороди викривачу; пунктом 7-1 - підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, захисник вважає, що відсутність в обвинувальному акті вичерпного переліку відомостей згідно ч.2 ст.291 КПК України та відсутність підстав для зазначення таких відомостей є самостійною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Що стосується викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення захисник вказує, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, зокрема, має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини, способу і мотивів вчинення злочину, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Вважає, що відсутність у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті зазначення вказаних елементів порушує право на захист обвинуваченого, а відсутність в формулюванні обвинувачення зазначення місця вчинення злочину позбавляє суд можливості вирішити питання про підсудність кримінального провадження.

Захисник зазначає, що стороні захисту не зрозуміле формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, має внутрішні суперечності, а складові частини цього документа не узгоджуються між собою, що відповідно, на думку захисника, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Вказує, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 займаючи посаду комерційного директора ТОВ «ГАЗ-оіл Гарант» вчинив злочин. Проте, далі в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою органу місцевого самоврядування вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. У подальшому зазначено, що ОСОБА_6 під час вчинення злочину перебував на посаді комерційного директора ТОВ «ГАЗ-оіл Гарант».

Таким чином вважає, що в обвинувальному акті зазначаються взаємовиключні обставини щодо належності посади та місця роботи ОСОБА_6 , що не дозволяє визначити чи є ОСОБА_6 посадовою особою і які саме свої організаційно-розпорядчі функції використовував для вчинення злочину.

Крім того, вважає, що діяння ОСОБА_6 не можна кваліфікувати як привласнення чужого майна, оскільки перерахування коштів відповідно до обвинувального акта відбулося на рахунки ТОВ «ГАЗ-оіл Гарант». Зазначає, що в обвинувальному акті прокурором не вказано обставин, які б свідчили про те, що обвинувачений є службовою особою та відсутні посилання на розпорядчі документи, які б містили вичерпний перелік повноважень ОСОБА_6 , що унеможливлює встановлення факту наявності в останнього організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій під час привласнення коштів. Таким чином, на думку захисника, діяння ОСОБА_6 не можна кваліфікувати як привласнення чужого майна службовою особою.

Захисник також вважає, що в обвинувальному акті не вказано, в чому саме виявилася незаконність дій обвинуваченого, як керівника ТОВ «ГАЗ-оіл Гарант», які кваліфіковані як привласнення чужого майна службовою особою, оскільки службова особа може вчиняти відповідні дії лише щодо майна, на яке поширюється її компетенція та майно перебуває у сфері її відання чи було їй ввірено. Крім того, зазначає, що кваліфікуючи діяння обвинуваченого, як видача завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей прокурором не зазначено ознаки за яких прийнято рішення про те, що додаткові угоди є офіційним документом, таким чином, вважає, що не розкрито обвинувачення щодо діянь, які призвели до підробки документів.

Захисник посилається на те, що в обвинувальному акті відсутні відомості, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України, а саме місце вчинення злочину та, на думку захисника, вказаним місцем є офісні приміщення ТОВ «ГАЗ-оіл Гарант», що розташовані за адресою м.Київ, вул. Дніпровська набережна,17, офіс 10, яка відноситься до територіальної юрисдикції Дарницького районного суду м.Києва та вважає, що кримінальне провадження підлягає розгляду в указаному суді.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 пояснив, що сторону захисту не повідомляли про відкриття матеріалів досудового розслідування та вважає, що належні та допустимі докази направлення таких повідомлень в матеріалах кримінального провадженні відсутні.

Просить обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 17.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України повернути прокурору, як такий що не відповідає положенням КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 не вбачає.

Прокурор вважає доводи захисника безпідставними, оскільки викривача в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не було, дане кримінальне провадження відносно юридичної особи не здійснювалося, тому вимоги щодо переліку відомостей згідно ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті дотримано.

Зазначає, що виклад фактичних обставин обвинувального акту, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення відноситься до повноважень прокурора, а заперечення та незгода сторони захисту щодо формулювання обвинувачення та суперечностей в обвинувальному акті є предметом судового розгляду та не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту. Місцем вчинення злочину вважає м.Апостолове, що відповідає місцю укладення договорів та додаткових угод про які вказано в обвинувальному акті.

Відносно посади та місця роботи обвинуваченого прокурор зазначає, що як вказано в обвинувальному акті обвинувачений займає посаду комерційного директора ТОВ «ГАЗ-оіл Гарант» та вважає, що описка в зазначенні посади ОСОБА_6 є підставою для зміни обвинувачення в ході судового розгляду, внесення уточнень, однак не може бути підставою для повернення обвинувального акту.

Що стосується реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, то прокурор вважає, що його неповнота не є підставою для повернення обвинувального акту. Прокурор зазначив, що дійсно у вказаному реєстрі не відображено найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, що підтверджує відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження. Проте, вважає, що здійснення такої процесуальної дії неодноразово з 20.08.2020 року підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема, скриншотом повідомлень про завершення досудового розслідування в мобільному додатку «Watsapp», копіями відповідних рапортів, оригінали яких знаходяться у слідчого.

На підтвердження своїх доводів надав письмові докази. Вважає, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала думку прокурора, вказала, що не вбачає підстав для повернення обвинувального акту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1-) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Виходячи із положень ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, приходить до висновку про те, що доводи захисника про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України частково знайшли своє підтвердження, виходячи з наступного.
Надаючи оцінку доводам захисника щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення суд виходить з того, що наданий до суду обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та відповідну правову кваліфікацію кримінальних правопорушень. При цьому, суд не наділений повноваженнями на цій стадії оцінювати доведеність таких фактичних обставин, а також правильність встановлення їх прокурором. З огляду на викладене, відповідні доводи сторони захисту в цій частині судом відхиляються.
В той же час, доводи сторони захисту щодо недоліків обвинувального акту в частині зазначення посади обвинуваченого та місця роботи заслуговують на увагу, оскільки в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України на початку зазначено: «Таким чином, комерційний директор ТОВ «ГАЗ-оіл Гарант» ОСОБА_6 , виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, відповідно до ч.3 ст.18 КК України та примітки 1 до ст.364 КК України, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин».

Суд зауважує, що при відповідному аналізі суд обмежується виключно перевіркою змісту обвинувального акту на відповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Самим прокурором в підготовчому судовому засіданні визнано, що при зазначенні посади обвинуваченого у вищевказаному формулюванні допущена описка.
Таким чином, в межах одного обвинувального акту встановлено суперечності щодо зазначення посади та місця роботи обвинуваченого.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі за № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема: якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документі наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Наведений недолік обвинувального акту перешкоджає призначенню судового розгляду на підставі такого обвинувального акту, оскільки вказана суперечність у формулюванні обвинувачення перешкоджає суду визначити межі судового розгляду (ст.337 КПК України), а обвинуваченому реалізувати своє право на захист (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України).
Суд враховує, що прокурор під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення. Разом з тим, підставою для зміни прокурором обвинувачення в порядку ст.338 КПК України є встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення, тоді як законодавець визначив обов`язком суду перевірку форми та змісту обвинувального акту на відповідність вимогам КПК України саме на стадії підготовчого судового засідання, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року, п.34) зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Також, за приписом п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який має відповідати вимогам ст.109 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно ч.ч.7,8 ст.290 КПК України встановлено, що про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті. Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів повідомляються цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач, його представник, після чого ці особи мають право ознайомитися з ними в тій частині, яка стосується цивільного позову, за правилами, викладеними в цій статті.

Відповідно до ч.9 ст.290 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Однак, вищезазначені вимоги закону у повному обсязі органом досудового розслідування не виконані, оскільки у долученому до обвинувального акта реєстрі не міститься будь-яких даних щодо повідомлення обвинуваченого та захисника про завершення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та даних про факт відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченні досудового розслідування.

Отже, судом встановлено, що у реєстрі відсутні відомості про те, що на виконання вимог статті 290 КПК України органом досудового розслідування здійснено відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту.

Посилання прокурора на те, що відкриття матеріалів було здійснено, у спосіб, визначений КПК, відхиляється судом, оскільки вони не узгоджуються з положеннями ст.111 КПК України у сукупності з положеннями ст.ст. 109, 290, 291 КПК України та не підтверджується даними, що містяться в реєстрі, який є невід`ємною частиною до обвинувального акту.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження, наданих прокурором в підготовчому судовому засіданні встановлено, що копії рапортів слідчого щодо повідомлення про завершення досудового розслідування обвинуваченого та захисника за допомогою мобільного додатку «Watsapp» (без дати їх складення), письмові повідомлення про завершення досудового розслідування стороні захисту та скриншоти вказаних повідомлень в мобільному додатку «Watsapp», які не засвідчені слідчим (а.с.194,195,197,198,200,201), долучені до матеріалів кримінального провадження останнього тому після аркуша справи №144. Вказані копії рапортів слідчого не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в порушення вимог чинного законодавства, документи належним чином не зареєстровані та на них відсутня резолюція процесуального керівника на ім`я якого вони складені (а.с.193,196,199). Разом з тим, вказані письмові матеріали в кримінальному провадженні не пронумеровані та не внесені в опис документів кримінального провадження. У зв`язку з цим, зазначені матеріали не можна вважати допустимими та достатніми доказами на підтвердження обставин відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Вищенаведені порушення вимог КПК України, на думку суду, є істотними, та такими, що можуть при судовому розгляді кримінального провадження по суті призвести до суттєвого порушення права на захист, спричинити порушення кримінального процесуального закону та завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, та в даному випадку, перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, з огляду на викладене, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає вищенаведеним вимогам КПК України, може призвести до порушення права ОСОБА_6 на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За наслідками підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 109-111, 290, 291, 293, 314, 369-372, 376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 17.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали оголошено 17.02.2021 року о 12.45 год.

Суддя ОСОБА_1