Дата документу 30.06.2021 Справа № 554/5446/21
Провадження № 1-кс/554/9650/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого спеціальної поліції відділу СУ ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000393 від 18.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням погодженим прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні №0000393 від 18.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені№0000393 від 18.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що 13.04.2021 року, близько 12:00 год. ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи на центральному критому ринку, що по вул. Новий Базар у м. Полтава, висловили безпідставні вимоги визнання та передачі їм неіснуючого боргу потерпілому ОСОБА_7 , а саме грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, що становить 27933 грн. (курс НБУ на 13.04.21).

При цьому, в разі не передачі обумовленої суми грошових коштів, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , погрожували потерпілому ОСОБА_7 фізичним насильством.

Тоді ж з метою залякування та визнання вигаданого боргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли потерпілому ОСОБА_7 близько 10 ударів по тулубу та голові, чим спричинили останньому тілесні ушкодження.

Після цього 17.04.2021 року з метою залякування та визнання вигаданого боргу, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перебуваючи на центральному критому ринку що по вул. Новий Базар у м. Полтава, наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар залізним предметом стиснутим в кулак в область обличчя, чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, шраму шкіри правої виличної ділянки, який є наслідком загоєння забійної рани м`яких тканин, гематоми м`яких тканин з субконктивальним крововиливом правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи №451 від 13.05.2021, кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричини короткочасний розлад здоров`я.

Після цього, 11.06.2021 року, близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи в автомобілі ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу під`їзду №2 корпусу 2 будинку 23/83 по вул. 23 Вересня в м. Полтаві, одержав від потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3800 гривень, як частину вигаданого неіснуючого боргу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.06.2021 року об 11 год. 45 хв. ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , одержав від потерпілого ОСОБА_7 поблизу під`їзду №2 корпусу 2 будинку АДРЕСА_1 обумовлену суму грошових коштів у розмірі 10 200 гривень, чим довів спільний із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 злочинний умисел до кінця.

15.06.2021 року о 11:46 годині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.06.2021 року на підставі узвали суду проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 15600 гривень, купюрами номіналом 1000 гривень 9 шт., номіналом 500 гривень-8 шт.,номіналом 200 гривень 13 шт.

15.06.2021 року вищевказане майно визнано речовими доказами та поміщено на зберігання в СУ ГУНП в Полтавській області

15.06.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення.

Отже, з метою належного забезпечення збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна як виду покарання виникає необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, яке вилучено під час обшуку у ОСОБА_6 .
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволення клопотання, оскільки вилучені грошові кошти належать дружині підозрюваного та не мають жодного відношення до кримінального провадження.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому згідно ч. 3 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також частиною 4 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вимогами ч. 4 вказаної статті встановлено, що гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 1 та 2 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також частиною 1 даної статті встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, зокрема можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна.

Встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені№ 0000393 від 18.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що 13.04.2021 року, близько 12:00 год., ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на центральному критому ринку у м. Полтава Полтавської області, висловили безпідставні вимоги визнання та передачі їм неіснуючого боргу потерпілому ОСОБА_7 , а саме грошових коштів у розмірі 1000 доларів США.

15.06.2021 року на підставі ухвали суду проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 15600 гривень, купюрами номіналом 1000 гривень 9 шт., номіналом 500 гривень-8 шт.,номіналом 200 гривень 13 шт.

15.06.2021 року вищевказане майно визнано речовими доказами та поміщено на зберігання в СУ ГУНП в Полтавській області

З клопотання слідчого вбачається, що слідчий просить накласти арешт на грошові кошти, що вилучені під час обшуку 15 червня 2021 року у квартирі, де постійно проживає ОСОБА_6 , з метою збереження їх як речових доказів, а також можливості застосування конфіскації. Водночас, слідчим у клопотанні не доведено що зазначені грошові кошти є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Також слідчим ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не доведено необхідності проведення експертиз щодо зазначеного майна, а також не надано доказів призначення експертиз щодо вказаного майна.

Відтак слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим не доведено можливості використання майна зазначеного в клопотанні як доказу у кримінальному провадженні, можливості його конфіскації, розумності та співрозмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження, а отже необхідності арешту майна зазначеного в клопотанні, тому клопотання слідчого про арешт майна до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого спеціальної поліції відділу СУ ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000393 від 18.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1