Справа № 936/1065/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.04.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/633/20, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 січня 2020 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, приватний підприємець, раніше не судимий, депутат Біласовицької сільської ради Воловецького району VII скликання,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 13345 гривень 00 копійок.
Речові докази: легковий автомобіль марки "SKODA" моделі "OCTAVIA", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ,- повернуто власнику ОСОБА_9 ; вантажний автомобіль марки "RENAULT" моделі "PREMIUM 370.DXI", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із причепом платформою-Е марки "ROLFO" моделі "С 171", реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , - повернуто власнику Товариству з обмеженою відповідальністю "БЛГ ВіДі Логістікс".

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
14.08.2019 приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки "SKODA" моделі "OCTAVIA", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території АЗС "УКРНАФТА" на автодорогу М06 сполученням Київ-Чоп на 711 км+465 м, не надав перевагу в русі вантажному автомобілю марки "RENAULT" моделі "PREMIUM 370.DXI", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із причепом платформою-Е марки "ROLFO" моделі "С 171", реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , та виїхав на його смугу руху на такій відстані від останнього, на якій його водій - ОСОБА_10 вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 02.09.2019 № 9998 ОСОБА_6 своїми діями грубо порушив вимоги пункту 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки "SKODA" моделі "OCTAVIA", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 13 від 27.09.2019, отримала тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир даного автомобіля - ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 166 від 11.09.2019 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Невиконання водієм ОСОБА_6 вимоги пункту 10.2 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме отримання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , відповідно, тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що вирок у частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є незаконним. Зазначає, що судом не враховано як пом`якшуючу обставину примирення з потерпілими. Стверджує, що позбавлення права ОСОБА_6 керувати транспортними засобами суттєво вплине на можливість здійснення ним підприємницької діяльності та істотно вплине на рівень прибутку від результатів діяльності, а відтак буде надмірним тягарем як для обвинуваченого, так і для його сім`ї, до складу якої входять і потерпілі особи, так як дохід від підприємницької діяльності ОСОБА_6 є єдиним джерелом засобів для існування ОСОБА_6 та основною складовою сімейного бюджету. Посилається і на те, що суд належним чином не врахував те, що злочин вчинено з необережності, за відсутності протиправної мети й мотиву, а внаслідок збігу обставин. Крім того, зазначає, що позбавлення права ОСОБА_6 керування транспортними засобами може мати наслідком і ускладнення лікування дружини ОСОБА_6 потерпілої ОСОБА_12 , так як може унеможливити доставку останньої на медичні консультації, огляди та необхідні маніпуляції як до Воловецької ЦРЛ , так і до Ужгородської ЦМЛ. Разом із тим, зазначає, що суд належним чином не врахував щирого каяття ОСОБА_6 , тобто визнання ним факту вчинення кримінального правопорушення, щирий жаль з приводу вчиненого, бажання виправити наслідки (повне добровільне відшкодування шкоди) та щира обіцянка ніколи не вчиняти подібного, а також те, що з моменту ДТП 14.08.2019 до ухвалення вироку 23.01.2020 ОСОБА_6 не вчинив жодного адміністративного правопорушення взагалі й на транспорті зокрема. Просить вирок змінити, виключивши з нього висновок про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядаються за відсутності потерпілої ОСОБА_9 , неявка якої із урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілої враховується те, що вона належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак подала заяву про розгляд справи без її участі; а обвинувачений, захисник та прокурор не заперечували щодо апеляційного розгляду справи без участі потерпілої ОСОБА_9 ..
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке та середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також вид та розмір призначеного ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України основного покарання, у тому числі й звільнення від відбування такого з іспитовим строком 1 рік та покладенням передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обовязків, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, не перевіряється, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.
Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів також враховує те, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Тому, вирок переглядається лише у частині призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 безпідставно призначено додаткове покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів (ч. 2 статті 65 КК України).
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.
Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 19.12.2008 № 18), при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання вимоги вказаних вище статей кримінального закону, а також рекомендацій Пленуму ВСУ були дотримані й у достатній мірі враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.
Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, окрім наведеного вище, враховано характер вчинених ОСОБА_6 діянь грубе порушення Правил дорожнього руху (виїзд на зустрічну смугу руху), а також наслідки, які настали дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої двоє осіб (потерпілих) отримали тілесні ушкодження (тяжке та середньої тяжкості).
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищезгадані діяння свідчать про небезпечність обвинуваченого ОСОБА_6 як водія під час керування транспортними засобами, і вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, належним чином вмотивувавши свій висновок.
На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що позбавлення права ОСОБА_6 керувати транспортними засобами суттєво вплине на можливість здійснення ним підприємницької діяльності та істотно вплине на рівень прибутку від результатів діяльності, а відтак буде надмірним тягарем як для обвинуваченого, так і для його сім`ї, до складу якої входять і потерпілі особи, так як дохід від підприємницької діяльності ОСОБА_6 є єдиним джерелом засобів для існування ОСОБА_6 та основною складовою сімейного бюджет, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновку суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Із цих підстав, як такі, що будь-яким чином не впливають на висновки суду першої інстанції у цій частині й не дають підстав для зміни вироку шляхом виключення висновків суду першої інстанції про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання, - апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що: обвинувачений примирився із потерпілими; злочин вчинено з необережності, за відсутності протиправної мети й мотиву, а внаслідок збігу обставин; позбавлення права ОСОБА_6 керування транспортними засобами може мати наслідком і ускладнення лікування дружини ОСОБА_6 потерпілої ОСОБА_12 , так як може унеможливити доставку останньої на медичні консультації, огляди та необхідні маніпуляції як до Воловецької ЦРЛ , так і до Ужгородської ЦМЛ; суд належним чином не врахував щирого каяття ОСОБА_6 , тобто визнання ним факту вчинення кримінального правопорушення, щирий жаль з приводу вчиненого, бажання виправити наслідки (повне добровільне відшкодування шкоди) та щира обіцянка ніколи не вчиняти подібного, а також те, що з моменту ДТП 14.08.2019 до ухвалення вироку 23.01.2020 ОСОБА_6 не вчинив жодного адміністративного правопорушення взагалі й на транспорті зокрема.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, призначене ОСОБА_6 додаткове покарання відповідає як характеру та ступеню вчинених ним кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, а сприятиме досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, у тому числі й попередження вчинення ним аналогічних злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність і обґрунтованість ухваленого в кримінальному провадженні судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 апеляційна скарга як безпідставна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 січня 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: