Провадження № 274/4629/13-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/185/13

І м е н е м У к р а ї н и
25.08.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/2871/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, працює неофіційно, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 122 КК України,

за участі

прокурорів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9

представника потерпілого . . . . . . . . ОСОБА_10

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_11

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

20 травня 2018 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , перебуваючи поряд із залізничною станцією «Райки» в с. Скраглівка Бердичівського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступили із ОСОБА_9 в сварку, яка переросла у бійку.

У ході бійки, діючи з прямим умислом, направленим на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в область перенісся. В подальшому ОСОБА_5 обхватив ОСОБА_9 правою рукою за шию, поваливши у такий спосіб останнього на землю.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_9 декілька ударів ногами в ліву частину тулуба, а саме в область ребер.

Внаслідок отриманих ударів ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці перенісся, струсу головного мозку, які є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я, та перелому 5 та 6 ребер зліва по передньо-підпахвинній лінії, що є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що 20 травня 2018 року близько 17 години вони приїхали на косовище: він, ОСОБА_13 з дівчиною ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і п`ятирічний хлопчик Любомир. Косовище належить йому, його батько був залізничником і ще у 1975 році батьку виділили цю ділянку, на якій він мав знищувати бур`яни, кущі тощо. Це не подобається потерпілому ОСОБА_16 , з яким через цю ділянку вже довго тривають неприязні стосунки. Приїхавши, вони почали косити. За 10-15 хвилин на мотоциклі приїхав потерпілий. Приїхав по шосейці, мотоцикл поставив та пішов до нього з претензією, що він забрав його сіно. Це була неправда, ніякого сіна він не брав. З боку потерпілого пішли, як зазвичай, погрози, прокльони. Як тільки під`їхав потерпілий, він відкинув з рук косу, бо знав, що потерпілий конфліктний, а він не хотів конфліктувати, хоча сам потерпілий колись бігав за ним з косою. Також, коли підійшов для розмови потерпілий, до них підійшла ОСОБА_17 . ОСОБА_18 з ОСОБА_14 не підходили, були за метрів 50. Галина ОСОБА_19 ще казала Глушку, що у ОСОБА_20 є документи на землю, а чи може він показати свої. Словесна перепалка була на косовищі, без криків, за метрів 90-100 від мотоцикла, ніхто ніяких активних дій не вчиняв, на потерпілому тілесних ушкоджень не було. ОСОБА_21 розвернувся та пішов до свого мотоцикла. Він пішов за потерпілим, щоб сказати, що йому це все набридло і він передасть цю землю іншим людям. Проїхало два потяги, було шумно. Підійшовши до мотоцикла потерпілого, побачив прив`язані на ньому косу і біту. Глушко сів на мотоцикл і швидко поїхав по стежці в напрямку села. При цьому сказав, що він ще його згадає і буде довго пам`ятати. Вся подія з потерпілим зайняла хвилинки три. В його полі зору потерпілий не падав. ОСОБА_21 поїхав, вони ж докосили, зібралися та поїхали додому. Десь через годинку були вдома, де їх вже чекали працівники поліції. Один працівник підійшов до нього, інший до ОСОБА_22 , сказали, що вони побили потерпілого, у того зламані ребра, струс головного мозку, розбитий ніс. Але це неправда, вони такого не робили, потерпілого не били, ОСОБА_22 взагалі до потерпілого не підходив. Можливо потерпілий їхав на мотоциклі, зачепився, впав. І як працівники поліції вже могли знати, що у потерпілого зламані ребра, якщо ще навіть рентген не робили. У них з ОСОБА_22 тілесних ушкоджень не було, хоча якби вони били б потерпілого у них би залишилися сліди, на освідування їх не возили. Інших людей на місці події він не бачив. Косовище шириною метрів 15, довжиною - 150. На той час трава вже була висотою 1,2-1,3 м, ближче до колій до 2 м там ще не було викошено, на відміну від місця де була розмова. Дійсно там в кінці ділянки є перон, з якого їх могли бачити, хоча до цього потрібно було пройти повз колії, чого ніхто не робить. На той момент ОСОБА_22 був одягнений у темно-синю футболку, темні спортивні штани, кросівки, він же був з голим торсом, у темно-синіх штанах та у шльопанцях. На його думку, потерпілий навмисно його обмовляє, тому що це потерпілому вигідно, він давно хотів його ОСОБА_23 .

Допитаний обвинувачений ОСОБА_12 , кримінальне провадження щодо якого закрите у зв`язку з закінченням строків давності, показав, що у травні 2018 року йому подзвонила бабуся ОСОБА_15 , попросила допомогти зібрати траву, щоб дати скотині. Близько 17 години він з дівчиною ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , маленьким сином двоюрідного брата ОСОБА_25 і дядьком ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ приїхали на косовище. Поставили машину, він з ОСОБА_26 косили. Хвилин через 10-15 від шосе на мотоциклі під`їхав раніше незнайомий йому потерпілий ОСОБА_9 . Залишив мотоцикл за метрів 150 та підійшов до ОСОБА_26 , де почали розмовляти. Він в цей час був на відстані з 20 метрів, за автомобілем, біля нього була ОСОБА_14 . ОСОБА_27 була за метрів 5-6 від потерпілого з ОСОБА_26 . Розмова між дядьком та потерпілим тривала 2-3 хвилини, про що говорили, не чув, лише в кінці до них підійшла ОСОБА_27 та були підвищені тони. Під час розмови ніхто нікого не бив, не штовхав, на потерпілому тілесних ушкоджень не було. Він до місця розмови взагалі не підходив. Потерпілий розвернувся та пішов в напрямку мотоцикла, ОСОБА_28 пішов за ним. В цей час пройшло два товарняка. Вже біля мотоцикла ОСОБА_28 ще говорив з потерпілим про щось, про що, не знає, бійки не було. Потім потерпілий сів на мотоцикл і через ліс поїхав на село. За час перебування потерпілого інших людей на місці події він не бачив. Вони закінчили і через годину, годину-двадцять, тридцять їхали додому, їх зупинив наряд поліції. Поліцейські сказали, що вони побили потерпілого, що зламали йому ребра, у того струс головного мозку. Вони надали свої пояснення і поліцейські поїхали. Він потерпілого не бив, на той час його вага складала 123-124 кг, росту він 1,87-1,88 м і якби бив потерпілого, у того не могло б не виникнути від цього пошкоджень. Одягнутий на час подій він був у темно-синю футболку, чорні штани, кросівки, ОСОБА_28 був з голим торсом, у спортивних штанах і тапках. Від місця події до перону метрів 100 з чимось, але на пероні людей він не бачив.

Як показала свідок ОСОБА_15 , у неї дочка проживає в селі, тримає корову, для годівлі якої потрібна трава. Вона знає, що у родича її покійного чоловіка ОСОБА_29 є сінокос, батьку ОСОБА_26 була колись виділена земля. 20 травня 2018 року вона попросила свого внука ОСОБА_30 допомогти з травою. Поїхали на ОСОБА_31 вона, внук з дівчиною ОСОБА_14 , ОСОБА_28 і шестирічний онук. Коли приїхали, побачила, що у місцях кращого плеса трава викошена, видно хтось «допомагав». Хлопці стали косити, вони допомагали вантажити у причеп. Хвилин через 30-40 на мопеді під`їхав потерпілий ОСОБА_9 , про якого вона знає багато недоброго. Глушко з криками почав йти до ОСОБА_26 , типу хай показує документи на землю. ОСОБА_28 пішов назустріч, кажучи, щоб потерпілий залишив територію. Вона спочатку була за метрів 20-30, потім почала підходити до чоловіків. Герей з дівчиною були за причепом, не підходили. Підійшовши ближче, вона запитала у потерпілого, а чи у нього є документи, той нічого не відповів. ОСОБА_28 почав випроваджувати ОСОБА_21 з косища, підштовхуючи рукою у плече, ударів не наносив, потерпілий не падав. ОСОБА_21 йшов до мопеда, матюкався при дитині. В цей час проїжджало два потяги. Далі ОСОБА_21 сів на мопед, сказав ОСОБА_26 : «Ти мене ще вспомниш», та поїхав. Тілесних ушкоджень на потерпілому не було, одяг був цілий. Через годинку-півтори вони їхали додому і по дорозі їх зустрів наряд поліції. Поліцейські сказали, що вони побили людину, хлопці показували руки. Поліцейські відразу сказали, що у ОСОБА_21 поламані ребра, хоча на запитання, чи вже провели експертизу, відповіли, що ні. Далі вже їх викликали до слідчого, вона ще чула, як ОСОБА_21 погрожував що, якщо не буде так як він хоче, то вони влаштують самосуд. Вона вважає, що це неправда, що хлопці побили потерпілого, той сам міг зачепитися і впасти. На місці події вона інших людей не бачила. Люди там звичайно ходять за путями, на їхній же стороні стежки немає. На час подій вона була одягнена у зелені лосини, несвітлу футболку, косинку; ОСОБА_28 був у спортивних штанах, торс голий; ОСОБА_22 був у спортивних штанах, футболці, кросівках; ОСОБА_14 була у спортивних сірих штанах, сірій у квітки футболці, спортивці.

Свідок ОСОБА_32 показала, що декілька років тому, у теплу весінню пору, у денний післяобідній час вони приїхали на ОСОБА_23 : її хлопець ОСОБА_13 , вона, ОСОБА_15 , ОСОБА_5 і син тітки ОСОБА_18 , років п`яти. Хлопці стали косити, вона доглядала дитину. Протягом години на ОСОБА_23 на мопеді по стежці з лісу прилетів раніше незнайомий їй потерпілий, кинув мопед і пішов до них з претензіями, хто вони такі, що вони тут роблять тощо. ОСОБА_28 попросив не кричати, не верещати, але потерпілий продовжував. Дитина злякалася і вона відвела її в сторону, де тримала за руку. ОСОБА_18 продовжував збирати сіно і був осторонь. ОСОБА_28 говорив з потерпілим, до них підійшла ОСОБА_27 , виникла словесна перепалка. Далі ОСОБА_28 випроваджував того до стежки, силу при цьому не застосовував, не бив, не штовхав. Потерпілий сів на мопед та уїхав в ту ж сторону, з якої приїхав. На потерпілому тілесних ушкоджень, крові не було. Все перебування потерпілого зайняло хвилин 15-20, в цей час нікого з інших людей не було, ніхто не проходив. Після того вони за 30-60 хвилин загребли сіно і поїхали. По дорозі їх зупинили працівники поліції, сказали, що хлопці побили потерпілого, зламали йому ребра, хоча вона не розуміє, як він зі зламаними ребрами міг сісти на мопед та кудись поїхати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_33 , винуватість ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що 20 травня 2018 року він поїхав на мопеді косити траву. Тілесних ушкоджень у нього не було, як і скарг на здоров`я. Вже пройшла електричка на 17 годину, він переїхав біля каси залізничну дорогу та побачив автомобіль Жигулі бежевого кольору з причепом. Три роки підряд до цього йому лісник давав йому косити траву на тій ділянці, яка нікому не належить. При цьому раніше (не в той день) було таке, що він накосить траву, а ОСОБА_28 приїде і забере її, він навіть писав заяву до поліції про крадіжку трави, ОСОБА_28 в присутності дільничного йому погрожував. Сам ОСОБА_28 каже, що це земельна ділянка його, але ця земельна ділянка видалася залізничнику - батькові обвинуваченого і той не має документів на її успадкування. Побачивши машину, він поставив мопед та пішов до автомобіля подивитися на номери. Перші слова ОСОБА_26 про те, що він йому набрид, далі почалася словесне перепалка, без матюків, грубості. На місці події також були дві жінки та маленька дитина. ОСОБА_28 кричав, що ця земельна ділянка їхня, що він не має права тут викошувати, ОСОБА_22 казав, що взяв цю ділянку у оренду, що подзвонить замначальника поліції. А далі ОСОБА_28 кинувся на нього, хотів схопити за шию, але він пригнувся і відійшов. Тоді ОСОБА_28 ударив кулаком правої руки в перенісся, пішла кров. Від удару він не впав. Далі ОСОБА_28 знову схопив його та повалив на землю, почав бити, він відчув різкий біль з лівого боку тулуба. В цей момент до ОСОБА_26 приєднався ОСОБА_22 і далі обвинувачені вже били вдвох його ногами: ОСОБА_28 з лівого боку, а ОСОБА_22 з правого. Побиття тривало хвилин 10, били всюди, біль був терпимий. Він намагався піднятися, але не міг, крутився, у відповідь удари ніяк не міг наносити, прикривався руками. Потім обвинувачені заспокоїлися, він підвівся та пішов до мопеду. Пройшов 2-3 метри і ОСОБА_28 ззаду схопив його за шию, почав душити зігнутою у лікті рукою. Марчишина ОСОБА_34 почала кричати: « ОСОБА_35 ! Не души, у нього серце слабе». ОСОБА_28 відпустив, він декілька хвилин віддихувався. Потім обвинувачені провели його до мопеду за метрів 20. Він сів на мопед і поїхав через ліс у село, відчуваючи при цьому сильний біль, обличчя було у крові. Також кров була зверху на руках, на одязі: грудях, рукавах, хустинки не було і він витирався. По дорозі з мопеду не падав, нікого не зустрічав, вся дорога займає 300-350 м. Заїхавши у село, зустрів дружину, яка була з сусідкою ОСОБА_36 . Жінка, побачивши його, викликала поліцію. Також він подзвонив сестрі, приїхав племінник і завіз його в травмпункт, де були після 19 години. Йому зробили знімок, мали класти у лікарню, але він прийшов на наступний день, коли і поклали, лікувався 7-9 днів, отримував знеболювальне, крапельниці, таблетки. Обвинувачені не приходили, не дзвонили, не вибачалися. Обвинуваченого ОСОБА_12 раніше не знав, дільничний привозив йому чотири чорно-білі фотокартки, він серед них впізнав обвинуваченого. На місці події більше нікого не бачив, в тому числі свідка ОСОБА_37 . На місці, де його били трава вже була викошена, це місце знаходиться на відстані метрів 20-25 від перону. Він був одягнений у темно-сині спортивні штани, темну футболку, в`єтнамки, обвинувачені були роздягнені. При призначенні покарання вважає, щоб воно було справедливим, що обвинувачений поніс відповідальність, відшкодував завданий йому збиток, матеріальний і моральний.

Свідок ОСОБА_38 показала, що вона живе в с. Скраглівка, неподалік станції, за дві колії від перону. 20 травня 2018 року близько 17 години вона пішла зустрічати передачу до електрички. Забрала і йшла платформою додому. Більше нікого на платформі не було. Було сонячно. Йшла до стежки через путі. Йдучи, побачила за метрів 30-40 від себе, як двоє чоловіків б`ють односельчанина ОСОБА_9 . Йшла у тому ж напрямку, наближаючись, доки не пішла на стежку в іншу сторону, тому бачила подію час свого руху, хвилини 2. Коли вперше звернула увагу, потерпілого вже били. Бачила мопед потерпілого за метрів 15. Також там були ОСОБА_39 молочного кольору з причепом. Крім чоловіків на місці події було ще дві жінки: старша, яка підбурювала обвинувачених, та молодша, яка тримала на руках дитину років п`яти віком. На неї ніхто уваги не звертав, вона ні до кого не зверталася, до неї також ніхто не звертався. Перед місцем, де били потерпілого, була викошена ділянка, оглядовість їй нічого не закривало, тому вона все добре бачила. Потерпілий лежав на землі, на спині, крутився, прикривав обличчя руками. Одного з обвинувачених вона раніше візуально знала це був ОСОБА_28 , іншого вперше побачила, потім впізнавала на фото. Обвинувачені були з оголеним торсом, нижній одяг не опише, як і одяг жінок. Обвинувачені били потерпілого ногами збоку, куди саме сказати не може, ударів в голову не бачила. ОСОБА_28 наносив більше ударів, всього ударів було до десятка, вона чула звук ударів. Потерпілий кликав на допомогу. Коли вона звернула на стежку, потерпілого ще били. Вона була з дитиною на руках, живе лише з дитиною, неподалік, тому перелякалася і не хотіла втручатися, викликати поліцію, так як не почувала себе у безпеці. Вже потім, їдучи у автобусі почула про побиття і що жінка потерпілого просила дати показання, хто що бачив, тоді і вирішила дати показання. Ніхто нічого не просив її придумувати, їй нічого не пропонували.

Як показала свідок ОСОБА_40 , дружина потерпілого, 20 травня 2018 року вони з чоловіком попоралися по господарству і чоловік ліг відпочити. Десь о 15.30 вона пішла до сусідки ОСОБА_36 , у якої вони купили сіно, щоб перегорнути сіно на городі. Коли уходила, чоловік був вдома, тілесних ушкоджень не мав, на здоров`я не скаржився. Попрацювали до 17 години, вже стояли говорили. Почула як з лісу виїхав мопед чоловіка, звернув до них. Дивиться, щось не те, побачила, що у чоловіка ніс у крові. Чоловік під`їхав до сусідки, зліз з мопеду, підвів його в руках. Мопед пошкоджень не мав. Чоловік же сів на лавку, тримаючись за лівий бік та попросив, щоб викликала поліцію, бо його побили. На запитання хто, повідомив, що ОСОБА_28 та ще один раніше незнайомий йому чоловік, крупний, з легкою щетиною. У чоловіка був ніс у крові, руки у крові, ліва рука забита, він скаржився, що йому зламали ребра зліва, не міг дихати, скаржився на головний біль, нудоту. Конфлікт з ОСОБА_26 триває вже давно. Чоловік домовився з лісником за викошування сіна, а це у квітні 2018 року чоловік пережив інсульт і лісник телефонував запитував, чи вони забрали половину сіна, чого не було. Чоловік казав, що підійшов спитати ОСОБА_26 , навіщо той викрав сіно і ОСОБА_28 озвірів та побив його разом з іншим чоловіком. Крім того, зі слів чоловіка ОСОБА_28 його душив, тягнув під поїзд. Також там була жінка, яка їх піджучувала, а по завершенню ще запитала: «Що, получив?». Вона викликала поліцію, чоловік подзвонив сестрі. Першою приїхала поліція, опитали їх, поїхали шукати. Потім приїхав племінник, поїхали у травмпункт, там зробили знімок, лікар сказав, що є перелом, але потрібен повторний знімок. Наступного дня ортопед поклав чоловіка у лікарню. Після подій у чоловіка була депресія, чоловік нічого не міг робити. Ніхто крім ОСОБА_26 з ОСОБА_22 чоловіка не міг побити.

З показань свідка ОСОБА_41 вбачається, що в той день вони з жінкою потерпілого перевертали у неї по АДРЕСА_2 сіно. Будучи на подвір`ї, побачили скривавленого потерпілого на мопеді. Доїхавши до них, потерпілий стояти не міг, зігнутий сів на лавку. Повідомив, що йому погано, що його побили, що потрібно викликати поліцію. У потерпілого був розбитий ніс, кров на руці, рука розпухла, була кров на футболці, потерпілий тримався за бік, стогнав, казав, що болить, мабуть, поламані ребра. Напередодні вона бачила ОСОБА_9 , той був нормальний. Потерпілий казав, що його побили двоє чоловіків, вона їх не знає, били ногами. Потерпілий казав, що там ще була жінка з дитиною. Жінка потерпілого викликала поліцію, ті приїхали склали акт. Після поліції приїхав племінник потерпілого, повіз у травмпункт. Як односельчанина потерпілого може охарактеризувати позитивно, як доброзичливого, неконфліктного.

Будучи допитаною як свідок, сестра потерпілого ОСОБА_42 пояснила, що 20 травня після 17 години їй подзвонив брат, вона почула, що він тяжко дихає. Брат розповів, що його побив ОСОБА_43 , що він не міг з тим справитися, бо той був не один. На її запитання пояснив, що був в лісі на мопеді. Там був ОСОБА_28 , молодий здоровий незнайомий йому чоловік, дві жінки, старша і молодша, дитина. Був конфлікт за сіно і ОСОБА_28 разом з невідомим побили його ногами, ОСОБА_28 наносив більше ударів, а також потім душив. Вона сказала, що викличе поліцію, але брат сказав, що вже викликали. Десь через годинку брат передзвонив і попросив її сина приїхати, завезти у травмпункт. Син возив, чекав під лікарнею, коли оглянуть, зроблять знімки. На другий день вона була у себе на дачі в с. Підгороднє, де у Яроша є сінокос. Сапаючи на городі, побачила ОСОБА_26 , який їхав на велосипеді, звернулася до того. Виник словесний конфлікт, ОСОБА_28 її образив, а в кінці сказав, що жалкує, що не забив, краще б п`ять років відсидів. Вже потім вона дізналася, що другим обвинуваченим є онук її співробітниці Марчишиної.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04.06.18, з якого видно, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_9 заявив, що 20.05.18 близько 17 години ОСОБА_5 спільно зі своїм знайомим, перебуваючи в с. Скраглівка неподалік станції «Райки», вчинили конфлікт, в ході якого заподіяли тілесні ушкодження (т. 1, а.п. 19);

*даними виписки, копій з медичної карти стаціонарного хворого 1898, листа Бердичівської ЦРЛ № 2628 від 17.12.18, згідно з якими ОСОБА_9 знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні з 21.05.18 до 30.05.18. Діагноз: травма з залученням декількох ділянок тіла, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, перелом VІ ребра зліва, забій лівого променево-запястного суглобу. Пацієнт отримував ліки за списком. Результат токсикологічного дослідження крові етиловий алкоголь не виявлений (т. 1, а.п. 23, 62-65, т. 2, а.п. 29-31, 137-147);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 389 від 23.08.18, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці перенісся, струсу головного мозку, перелому 5 та 6 ребер зліва по передньо-підпахвинній лінії. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та підшкірного крововиливу в ділянці перенісся відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, що і можливо в термін, вказаний в обставинах справи (20.05.18 близько 17 години) (т. 1, а.п. 34-35). Отже даними висновку підтверджується час та спосіб вчинення злочину, механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ;

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.18, при проведенні якого свідок ОСОБА_44 серед пред`явлених їй 4-х зображень чоловіків впізнала фото ОСОБА_12 , як чоловіка, який поряд зі станцією «Райки» в с. Скраглівка разом з ОСОБА_45 наносив удари ОСОБА_9 (т. 1, а.п. 66-67);

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.18, при проведенні якого потерпілий ОСОБА_9 серед пред`явлених йому 4-х зображень чоловіків впізнав фото ОСОБА_12 , як чоловіка, який поряд зі станцією «Райки» в с. Скраглівка разом з ОСОБА_45 наносив йому удари (т. 1, а.п. 68-69);

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.12.18 з фототаблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_9 показав, як саме спочатку обвинувачений ОСОБА_5 , а потім і ОСОБА_12 наносили йому удари (кулаком правої руки у перенісся, потім звалив на землю, носком правої ноги в ділянку ребер зліва, від чого відчув різкий біль, як наносилися удари ногами вже обома обвинуваченими, як потім ОСОБА_5 душив за шию) (т. 1, а.п. 70-74). Дані протоколу про спосіб вчинення злочину відповідають показанням потерпілого, свідка ОСОБА_44 і підтверджують обставини обвинувачення в частині інкримінованих дій ОСОБА_5 ;

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.12.18 з фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_44 показала, як саме обвинувачені ОСОБА_5 (стоячи з лівого боку лежачого на землі потерпілого) та раніше невідомий їй ОСОБА_12 (з правого боку) спричиняли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 у її присутності ОСОБА_5 наносячи удари ногами по тулубу зліва (т. 1, а.п. 75-77). Дані протоколу про спосіб скоєння злочину відповідають обставинам висунутого обвинувачення в частині інкримінованих дій ОСОБА_5 , показанням потерпілого та іншим дослідженим доказам, які покладаються у основу вироку;

*даними висновку судово-медичної експертизи № 223 від 05.04.19, згідно з яким у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці перенісся, струсу головного мозку, перелому 5 та 6 ребер зліва по передньо-підпахвинній лінії. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер відносяться до тілесних ушкоджень Середнього ступеня тяжкості, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та підшкірного крововиливу в ділянці перенісся відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, що і можливо в термін, вказаний в обставинах справи (20.05.18 близько 17 години). Характер тілесних ушкоджень та їх розташування вказують на те, що їх виникнення можливе при показах, викладених ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту 14.12.18. Покази свідка ОСОБА_44 при проведенні слідчого експерименту 14.12.18 можуть відповідати тілесним ушкодженням у вигляді перелому 5-6 ребер зліва, виявлених у ОСОБА_9 . Враховуючи характер тілесних ушкоджень та їх розташування було не менше двох місць прикладання сили. Враховуючи характер тілесних ушкоджень та їх розташування, їх виникнення при падінні на площину при придачі тілу прискорення і без такого малоймовірно (т. 1, а.п. 92-93). Отже даними висновку підтверджено час та спосіб виникнення тілесних ушкоджень, правдивість показань потерпілого та свідка ОСОБА_44 , спростовано доводи захисту про можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок падіння:

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.21 зі схемою та фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_44 за участі обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника, потерпілого та його представника, прокурора на місцевості показала, де вона розташовувалася у момент початку сприйняття подій (на пероні - присутні поняті підтвердили об`єктивну видимість з місця, вказаного свідком), яку вона відстань подолала, бачачи, як б`ють потерпілого, де вона звернула з перону в напрямку свого дому та перестала сприймати події (82,6 м до місця побиття); як розташовувався потерпілий (лежачи на спині на землі, прикриваючись руками та крутячись, намагаючись уникнути ударів), як саме обвинувачений ОСОБА_5 спричиняв тілесні ушкодження потерпілому у її присутності наносячи удари ногами по тулубу зліва (т. 2, а.п. 155-162). Дані протоколу про місце, спосіб скоєння злочину, місце виявлення злочину свідком, можливість сприйняття подій з вказаного місця відповідають обставинам висунутого обвинувачення в частині інкримінованих дій ОСОБА_5 , показанням потерпілого, свідка та іншим дослідженим доказам.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження в ході судового розгляду долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню (зокрема і документи, на які посилається захисник).

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він злочин не скоював, потерпілому удари не наносив, суд оцінює як захисну позицію, намагання уникнути кримінальної та матеріальної відповідальності.

Проаналізувавши всі докази в їхній сукупності, зокрема показання обвинувачених, потерпілого, свідків, дані протоколів проведення слідчих експериментів, дані висновків судово-медичних експертиз, суд вбачає, що показання потерпілого і свідків з його сторони ґрунтовні, послідовні та підтверджуються іншими доказами, в тому числі і тими, які мають об`єктивне джерело походження, показання ж обвинувачених є такими, що суперечать дослідженим доказам та підкріплюються частково лише показаннями їхніх близьких та рідних.

Оцінюючи докази, суд приймає до уваги, що показання майже всіх допитаних у провадженні свідків мають суб`єктивний характер і можуть мати на меті сприяти одній з сторін: або потерпілому, або обвинуваченому. Тому суд перш за все враховує докази, які мають об`єктивне джерело походження, а саме висновки судово-медичних експертиз та показання свідків, що не є ні близькими, ні рідними обвинуваченого або потерпілого, особливо свідка ОСОБА_44 , яка бачила всі події, у якої відсутні будь-які мотиви говорити неправду і правдивість показань якої підтверджено іншими доказами. Відповідно до висновків судово-медичних експертиз встановлено час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому 20.05.18 близько 17 години. Після цього до потерпілого приїхали працівники поліції, потерпілий звернувся у травмпункт, у потерпілого було виявлено тілесні ушкодження, які, як пояснив потерпілий, спричинив йому обвинувачений зі ще одним чоловіком - ці показання потерпілого є незмінними з першої секунди виклику і до судових дебатів. Потерпілий ознак сп`яніння не мав, як і напружених стосунків або конфлікту з будь-ким іншим, крім ОСОБА_5 та його компанії.

Крім того, прямо на правдивість показань потерпілого, свідка-очевидця про механізм спричинення тілесних ушкоджень та намагання приховати істину в цій частині обвинуваченим вказують всі висновки судово-медичних експертиз, якими підтверджено виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого саме внаслідок не менше двох ударів твердим предметом, при цьому виникнення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого при будь-якому падінні малоймовірно, що вказує на безпідставність будь-якої з версій захисту про можливий механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого, крім власне нанесення ударів під час конфлікту на косовищі.

Доводи захисника про визнання недопустимими доказами висновків судово-медичних експертиз, що тягне за собою наслідком і визнання всіх інших доказів у провадженні недопустимими, оскільки такі експертизи були проведені на підставі медичних документів, долучених до матеріалів провадження у невизначений КПК процесуальний спосіб та витребуваних неуповноваженою на це особою, суд оцінює, виходячи з наступного.

Так, захисник, обґрунтовуючи свою позицію/, посилається на ряд рішень Верховного Суду. Аналізуючи доводи захисника, суд встановив, що правовий висновок, на якому ґрунтуються інші рішення і який регулює схожі з відносинами у цьому провадженні відносини, було сформульовано у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 27.01.20 у справі № 754/14281/17: «відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами».

У цьому ж кримінальному провадженні сторона захисту не клопотала про надання доступу до медичних документів, на підставі яких проводилося експертне дослідження, на стадії досудового розслідування; в ході судового розгляду судом витребувано таку медичну документацію (в тому числі, суду надано завірені копії медкарти) і стороні захисту забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з цією документацією.

Посилання захисника на постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 07.08.19 у справі № 555/456/18, як на підтвердження правової позиції щодо збирання доказів неуповноваженою особою, не в повній мірі відповідають фактичним обставинам цієї справи, оскільки у справі, яка переглядалася Верховним Судом, мотивами для визнання недопустимим доказом висновку експерта були порушення слідства при внесенні відомостей до ЄРДР та призначення експертизи слідчим, який не входив до складу групи слідчих, яким доручено досудове розслідування, що у цій справі відсутнє. Медична документація з медзакладу у цій справі надійшла за заявою потерпілого слідчому, який здійснював досудове розслідування, і у час, коли цей слідчий мав право здійснювати таке розслідування 19.07.18. Звичайно, що вимога слідчого в порядку ст. 93 КПК України до медзакладу 18.07.18, тобто в період після винесення попередньої постанови про закриття провадження (27.06.18) і до скасування цієї постанови прокурором (19.07.18), є порушенням кримінального процесуального законодавства, однак у сукупності з іншими обставинами, зокрема, реалізації потерпілим свого права на подачу доказів (а саме потерпілий звернувся з заявою до головного лікаря, щоб той надав медичну документацію слідчому), на думку суду, не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке б тягнуло за собою визнання всього доказу недопустимим. Водночас, враховуючи виявлення допущення порушень посадовими особами органів обвинувачення (пряме порушення слідчим та відсутність належного процесуального керівництва прокурором), суд вбачає підстави для постановлення ухвали щодо вжиття заходів дисциплінарного характеру за даним фактом.

Посилання захисника на постанови Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 07.08.19 у справі № 555/456/18 та від 04.03.20 у справі № 559/572/18, як на підтвердження правової позиції щодо отримання медичних документів не у спосіб, передбачений ст. 93 КПК України, неналежне доручення до кримінального провадження, відсутності ухвали про надання доступу до цих документів, судом також оцінюються з врахуванням того, що стороною захисту не оспорювалися самі висновки експерта, ненадання експерту для дослідження документації, достовірність даних медичної документації; будь-яких доводів, доказів про недостовірність таких даних суду не надавалося, клопотань про призначення додаткової експертизи, допит експерта (хоча той вже і на пенсії) не надходило. Проведення судово-медичних експертиз відбувалося на підставі ухвал слідчого судді, потерпілий реалізовував своє право на подачу доказів, в даному випадку медичної документації (за таких умов ухвала про надання доступу на стадії досудового розслідування кримінальним процесуальним законом не вимагалася, на стадії судового розгляду така ухвала була постановлена), відповідно до описових частин висновків експерту для дослідження надавалися матеріали провадження. Експертом у дослідницькій частині висновку детально описано матеріали, що були надані та були використані експертом для проведення експертизи, як це і передбачено відповідно до ст.ст. 101, 102 КПК України. Доводи захисника про можливі порушення експертом підзаконних актів (Інструкції, Правил тощо), відсутність посилань на методи та методики у висновках експерта зі стажем роботи експертом понад 46 років тощо не є підставою для визнання недопустимими доказів, можливо можуть бути підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Загалом прохання захисника виправдати кривдника потерпілого на підставі можливого порушення порядку дослідження експертом медичної документації з обмеженим доступом щодо потерпілого, який протягом тривалого часу добивався притягнення особи до відповідальності, самостійно таку медичну документацію надавав, є несправедливим по суті та суперечить завданням кримінального провадження.

При формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд викладає таке формулювання у відповідності до вірної редакції диспозиції ч. 1 ст. 122 КК України з вірним зазначенням об`єктивної сторони складу правопорушення, оскільки зазначення органом обвинувачення у формулюванні лише: «умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень» є лише відображенням назви статті закону про кримінальну відповідальність та не охоплює повного формулювання доведеного обвинувачення. При цьому суд не виходить за передбачені ст. 337 КПК України межі судового розгляду, не змінює правової кваліфікації, не погіршує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Обставин, що б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив. Суд не визнає такою обставиною вчинення злочину відносно особи з інвалідністю, оскільки органом обвинувачення не надано жодного доказу не лише про те, що обвинувачений усвідомлював цю обставину, але і навіть на підтвердження факту наявності інвалідності у потерпілого на час скоєння злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, є злочином середньої тяжкості (з 01.07.20 нетяжким злочином).

Обвинувачений раніше не судимий, проживає з матір`ю, за місцем проживання характеризується як особа, на поведінку якої скарг не надходило.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки та обставини скоєного злочину, наполегливе намагання уникнути обвинуваченим відповідальності, враховуючи види покарань з санкції статті, зокрема неможливість призначити покарання у виді виправних робіт через відсутність у обвинуваченого місця роботи, приймаючи до уваги запропоновану учасниками міру покарання, суд призначає покарання у виді обмеження волі. Водночас, відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Обговоривши питання можливості призначення покарання у виді обмеження волі з реальним його відбуттям, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто не є сам по собі суспільно небезпечним, суд не вбачає підстав для направлення до виправного центру такої особи та вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком забезпечить досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання. На думку суду, саме такий захід примусу є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення заподіяної злочином матеріальної шкоди підлягає задоволенню, так як перебування прямого причинного зв`язку між діями обвинуваченого та лікуванням потерпілого підтверджено разом з обвинуваченням, в тому числі медичною документацією та копіями фіскальних чеків (т. 1, а.п. 23, 62-65, т. 2, а.п. 29-31, 34, 137-147). Разом з тим суд частково задовольняє цивільний позов ОСОБА_9 щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що така шкода заподіяна злочинними діями обвинуваченого, враховує глибину, характер та обсяг душевних страждань потерпілого, який зазнав побиття на очах сторонніх людей, вимушений був прикладати зусилля на відновлення стану здоров`я, який склався у нього внаслідок злочинних дій обвинуваченого, не отримав жодної моральної сатисфакції, вибачення з боку обвинуваченого. Одночасно суд приймає до уваги вік, соціальне положення обвинуваченого, який не має офіційної роботи, враховує, що ініціатором конфлікту став саме потерпілий, який прийшов до компанії обвинуваченого, висловлюючи претензії та провокуючи конфлікт, керується принципом розумності і достатності, і вважає, що визначений розмір відшкодування є достатньою справедливою сатисфакцією.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, враховуючи поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві і судовому розгляді, враховуючи призначене покарання, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом 02 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 1677 (одну тисячу шістсот сімдесят сім) грн. 26 коп. матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди. Решту позовних вимог ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1