Провадження №11-кп/801/399/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання, яке мотивоване тим, що на даний час, його засуджено до довічного позбавлення волі і утримують у ДУ «Вінницькій УВП №1», незаконно, за наведених в клопотанні підстав. Крім того, ОСОБА_8 в клопотанні зазначає, що відповідно до вироку Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року він теоретично приймав участь у 63 епізодах. З них доведено і ним визнано 47 епізодів, у вчиненні яких він щиро розкаюється та вважає, що відбув максимальний термін дії санкції статтей. Але найбільш важкі злочини, які йому інкримінуються це 7 епізодів, які при цьому не вірно тлумачаться та в яких зазначено завідомо неправдиві покази свідків, він не вчиняв. Крім того, по даних епізодах він не позбавляв життя громадян та не був їх виконавцем, що підтверджено показами свідків потерпілої сторони.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання.
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 фактично просить переглянути за нововиявленими обставинами вирок Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року, скасувати його та виключивши з обвинувачення інкриміновані йому епізоди за ст.93 КК України (в ред.1960 року) за які вищевказаним вироком суду, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та розглянути його клопотання про звільнення його від відбування покарання.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання засудженого, мотивуючи свої вимоги тим, що засудженим до довічного позбавлення волі має надаватися можливість реабілітуватись. Зобов`язання забезпечувати можливість реабілітації має розглядатися як зобов`язання вжиття заходів, а не досягнення результатів. Проте воно призводить до позитивного зобов`язання забезпечити в установі виконання покарань для засуджених до довічного позбавлення волі такий режим, який є сумісним з метою реалізації та дозволяє таким засудженим досягнути у ній прогресу. У цьому контексті суд уже встановив, що таке зобов`язання існує тоді, коли режим станови виконання покарань або умови тримання під вартою перешкоджають реабілітації (рішення у справі «Мюррей проти Нідерландів), пункт 104, з подальшим посиланням.
Існуючий в Україні режим для засуджених до довічного позбавлення волі є несумісним з метою реабілітації.
Заслухавши засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які вимоги викладені в апеляційних скаргах підтримали та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення.

ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 за ст.257 КК України (в ред. 2001 року), п.п. «а,в,г,е,ж,з,і» ст.ст.17-93, ч.2 ст.86, ч.3 ст.142, ч.3 ст.215-3, п.п. «а,і,з» ст.93 КК України (в ред. 1960 року), ч.5 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70 КК України ( в ред. 2001 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 30.10.2007 року вирок Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року щодо ОСОБА_8 змінено. Виключено із вироку засудження ОСОБА_8 за ч.3 ст.215-3 КК України 1960 року; за ч.5 ст.185 КК України 2001 року і вважати його засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.257,263 ч.1 КК України 2001 року, статтями 17,93 п.п. «а,в,г,е,ж,з,і,»; 93 п.п. «а,і,з,»; 86 ч.2; 142 ч.3 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В решті вирок Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року, щодо ОСОБА_8 залишено без змін.
Відповідно до розпорядження Апеляційного суду Одеської області про виконання вироку, який вступив в законну силу, що міститься в матеріалах особової справи засудженого вбачається, що вирок Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року набрав законної сили 30.10.2007 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2018 року ОСОБА_8 в строк покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року, зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.10.1999 року до 30.10.2007 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вчинені ОСОБА_8 злочини, передбачені п.п. «а,і,з» ст. 93 КК України (в ред. 1960 року), та на той час санкцією вказаної статті передбачалось покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_8 вироком Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року покарання у виді довічного позбавлення волі, відповідає положенням та нормам КК України, які діяли на момент вчинення ним злочинів.
Для застосування положень ст.ст.81, 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула відповідно не менше трьох чвертей та двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даних правових норм вимагають наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про їх застосування.
Відповідно до роз`яснень п.3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі не застосовується.
Відповідно до ч.1 cт.87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч.2 cт.87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Таким чином, Кримінальним Кодексом України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.
В своєму клопотанні засуджений ОСОБА_8 вказує, що його незаконно засудили по 7 епізодах злочинів, по даним епізодам він не позбавляв життя людей, не був виконавцем, що підтверджується показами свідків та потерпілої сторони, проте дані доводи засудженого зводяться до фактичного перегляду вироку Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року за нововиявленими обставинами, які відповідно до ст.ст.33,463 КПК України має розглядати той суд який ухвалив рішення.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3