ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1145/21 Справа № 212/773/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),
представника служби
у справах дітей ВК Покровської
районної в місті ради ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185, ст. 100 КК України і призначено йому покарання 30 (тридцять) годин громадських робіт.
На підставі ч. 2 ст. 20, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладено на комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за місцем мешкання ОСОБА_7 .
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 25.11.2019 року близько 15.45 години знаходячись біля магазину «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: мкр. 5-й Зарічний, 39А в Покровському районі м. Кривий Ріг, під час спілкування з раніше незнайомим малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 побачив, що у останнього у користуванні перебуває мобільний телефон, який знаходився у сумці чорного кольору та належав його матері - ОСОБА_12 .
Помітивши, що малолітній ОСОБА_11 відволікся, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного мобільного телефону та обернення його на свою користь.
Того ж дня, близько 15.50 години, ОСОБА_7 , перебуваючи біля вказаного магазину, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, скориставшись неувагою малолітнього ОСОБА_11 усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, підійшов зі спини до малолітнього ОСОБА_11 та шляхом вільного доступу з чоловічої сумки чорного кольору, яка знаходилась у останнього через плече, таємно викрав мобільний телефон «XIAOMI A 6» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, належний потерпілій ОСОБА_12 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 2310,41 гривень, у чохлі сірого кольору та з сім картою оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , які для потерпілої матеріальної цінності не представляють. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши на свою користь.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вказаний вирок.
Просив вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 30 годин громадських робіт.
В іншій частині просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено серед інших видів покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин. Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 30 годин громадських робіт.
Прокурор зазначає, що суд першої інстанції, призначивши покарання поза межами санкції вказаної статті мотивував можливість призначення мінімального строку громадських робіт положеннями ст.100 КК України.
Законом України про кримінальну відповідальність, передбачено призначення неповнолітнім з 16 років покарання у виді громадських робіт на строк від тридцяти до ста двадцяти годин у порядку, передбаченому ст. 100 КК України, й тривалість громадських робіт визначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також санкції статті Особливої частини КК України.
Прокурор вважає, що суд може призначити особі (як повнолітній так і неповнолітній) покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті, тільки застосувавши положення ст. 69 КК України, за наявності для цього правових підстав. Тому призначення судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , незважаючи на те, що він є неповнолітнім, поза межами санкції, встановленої частиною 1 статті 185 КК України з посиланням тільки на норми Загальної частини цього Кодексу, що регулюють особливості призначення покарання неповнолітнім, без врахування загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, є неправильним тлумаченням закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Відповідно до вимог статті 65 КК, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
У частині 1 статті 103 КК визначено, що при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 6567 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 100 КК України, призначено покарання у виді 30 годин громадських робіт.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо того, що суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 у виді 30 годин громадських робіт, тобто поза межами санкції, встановленої частиною 1 статті 185 КК України, не застосував при цьому ст. 69 КК України, а послався тільки на норми Загальної частини цього Кодексу, що регулюють особливості призначення покарання неповнолітнім, без врахування загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, що є порушенням вимог закону.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, навчається у комунальному закладі, згідно характеристики з місця навчання характеризується негативно, на території м. Кривий Рогу проживає з народження разом з матір`ю ОСОБА_9 та братом, вітчимом ОСОБА_13 , (біологічний батько помер у 2006 році), за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога перебуває з вересня 2019 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками, на обліку у лікаря психіатра перебуває з 2010 року з приводу легкої розумової відсталості в ступені помірно вираженої дебільності з порушенням поведінки, свою провину в скоєнні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі.
Також колегія суддів враховує встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітньому віці, та вважає за можливе застосувати обвинуваченому ОСОБА_7 ст. 69 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора та змінити вирок суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст.407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 30 годин громадських робіт.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4