Справа № 731/193/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/136/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000075 від 04 травня 2020 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Журавка Варвинського району Чернігівської області, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, її звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 02.05.2020 року, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вибиття замикаючого пристрою вхідних дверей до житлового будинку за вищевказаною адресою, що перебував у володінні потерпілого ОСОБА_9 , проникла в середину будинку, звідки умисно таємно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрала TV-тюнер марки «SAT іntegral» бувший у використанні, вартістю на момент вчинення злочину 333,33 грн, DVD- програвач модель DVX 642, виробник LG, бувший у використанні, вартістю на момент вчинення злочину 250 грн, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 583,33 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченої просив скасувати вказаний вирок суду та закрити кримінальне провадження через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливостей їх отримання.

Просить повторно дослідити докази, зазначені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом було порушено норми процесуального та матеріального права, а висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилаючись на вимоги ст. ст. 84, 86 КПК України, правову позицію, викладену рішенні Верховного Суду України №360кс15 від 09.06.2016 року, апелянт вважає, що у даному випадку постанову слідчого про призначення експертизи, висновок товарознавчої експертизи, довідку Журавської сільської ради від 15.05.2020 року, заяву потерпілого від 03.05.2020 року, протокол огляду місця події слід визнати недопустимими доказами.

Зазначає, що судом 1 інстанції визнано в якості доказів постанову про проведення товарознавчої експертизи та висновок експерта судово-товарознавчої експертизи від 07.05.2020 року, проте такі ґрунтуються на доказах, визнаних судом недопустимими через порушення законодавства і на підставі незаконно здобутих доказів.

Висновок експерта щодо вартості викраденого майна проведено без надання їх експертові. Оцінка проведена на підставі середньої ціни аналогічних предметів, без огляду вказаного майна та без встановлення фактичного стану програвача та тюнера. Крім того, даний висновок ґрунтується на доказах, визнаними судом недопустимими.

Також судом не встановлено дійсного власника господарства, не встановлено факт проживання та користування будинком, його частиною потерпілим, належність викраденого майна мешканцям даного будинку.

Огляд місця події будинку 03.05.2020 року проводився за участю потерпілого ОСОБА_9 , який на час огляду місця події не являвся потерпілим, так як не було кримінального провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив подану апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Обвинувачена в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про день та час розгляду кримінального провадження повідомлялась належним чином. В заві від 06.01.2021 року обвинувачена ОСОБА_7 вважала, що апеляційна скарга захисником подана безпідставно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 інстанції обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнала повністю та повідомила, що 02.05.2020 року, у вечірній час, вона проникла в будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вибиття замикаючого пристрою вхідних дверей житлового будинку, та викрала майно, яке належить потерпілому. Вартість викраденого майна не оспорює. В скоєному щиро кається.

Окрім показань обвинуваченої ОСОБА_7 щодо визнання вини її вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Зокрема, в судовому засіданні суду 1 інстанції потерпілий ОСОБА_9 підтвердив факт проникнення до житлового будинку, яким він користується, шляхом вибиття замикаючого пристрою вхідних дверей, та викрадення належного йому TV- тюнеру та DVD- програвача. Повідомив, що будинок знаходиться у власності батька, але помешкання поділено між ними, він постійно користується своєю частиною будинку, яка має відповідні двері та замикаючий пристрій на них, отже є володільцем вказаного приміщення, викрадені речі використовувались за призначенням, були у справному стані.

Свідок ОСОБА_10 суду 1 інстанції повідомив, що 02.05.2020 року, коли повернувся додому за адресою: АДРЕСА_3 , виявив в одній з кімнат TV-тюнер та DVD-програвач. На питання щодо належності зазначеного майна, ОСОБА_7 вказала, що взяла його без дозволу в свого знайомого ОСОБА_9 . На вимоги про повернення даного майна власнику, ОСОБА_7 відмовилася. Наступного дня за адресою його проживання прийшли працівники поліції з потерпілим та почали з`ясовувати обставини зникнення майна, на що ОСОБА_7 повідомила, що викрала ці речі та добровільно їх видала.

Допитана в судовому засіданні суду 1 інстанції свідок ОСОБА_11 показала, що в певний період часу, точної дати не пам`ятає, за її місцем проживання перебувала ОСОБА_7 , яка мала вільний доступ до її житла. Пообідавши, ОСОБА_7 пішла, а вона лягла відпочивати. Прокинувшись, побачила, що в будинку перебуває ОСОБА_7 , а на ліжку з`явився DVD- програвач. Свідок поцікавилась, що це за майно, і ОСОБА_7 сказала, що вона взяла його у ОСОБА_9 .

Наведені свідчення потерпілого та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Вина обвинуваченої підтверджується також письмовими доказами, які містять матеріали кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції.

Зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2020 року встановлено, що обвинувачена повідомила та показала на місці як проникла до житлового приміщення, місце перебування викраденого майна, факт протиправного заволодіння майном, його родові ознаки та характеристики.

Заявою потерпілого ОСОБА_9 від 03.05.2020 року, яка зареєстрована у відділі поліції, підтверджується факт здійснення крадіжки з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належного йому майна, зокрема: TV-тюнеру марки «SAT іntegral» та DVD-програвача модель DVX 642.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що заява про вчинення кримінального правопорушення є недопустимим доказом є безпідставними, оскільки даний доказ є складовою усіх допустимих доказів та свідчать про вчинення кримінального правопорушення, при цьому вина обвинуваченої підтверджується іншими доказами в своїй сукупності.

Згідно протоколу огляду місця події від 03.05.2020 року та фототаблиці до нього, проведеного за безпосередньої участі ОСОБА_9 встановлено, зокрема, механізм проникнення до будинку, який перебуває у користуванні потерпілого, розташування викрадених предметів.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості протоколу огляду місця події від 03.05.2020 року як доказу, внаслідок проведення слідчої дії за обставин не встановлення власника господарства та належності викраденого майна мешканцям цього будинку, є безпідставними з наступних підстав.

Стаття 30 Конституції України передбачає, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Така конституційна гарантія кореспондує зі змістом ч. 1 ст. 233 КПК України, відповідно до якої ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

За змістом ст. 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Тому для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, за відсутності ухвали слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення слідчої дії, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що огляд місця події 03.05.2020 року проведено у домоволодінні АДРЕСА_2 , у межах кримінального провадження за фактом таємного викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_9 , за згодою та у присутності останнього, який є володільцем житла, про що свідчать відповідні підписи у протоколі слідчої дії.

Довідкою Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області від 15.05.2020 року підтверджено факт постійного користування та зареєстрованого місця проживання потерпілого ОСОБА_9 у зазначеному будинку.

У даному випадку, дії ОСОБА_9 свідчили про його зацікавленість і про намір сприяти правоохоронним органам у розслідуванні вчиненого проти нього злочину. Жодних скарг чи заперечень щодо проведення цієї слідчої дії всупереч волі та власним інтересам потерпілий не заявляв, не надала будь-яких доказів на підтвердження таких обставин і сторона захисту, а тому підстав вважати даний доказ недопустимим колегія суддів не вбачає.

Статтею 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Зі змісту вказаної статі вбачається, що особа стає потерпілою вже з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Матеріалами провадження встановлено, що заява про вчинення відносно ОСОБА_9 кримінального правопорушення подана останнім 03.05.2020 року, тобто, потерпілому через викрадення майна було завдано майнову шкоду. Цього факту достатньо, щоб вважати останнього потерпілим від кримінального правопорушення. Заяв про викрадення аналогічних речей від інших осіб до відділу поліції не надходило. У колегії суддів не виникає сумнівів щодо належності потерпілому ОСОБА_9 викраденого майна, про що захисник вказує у своїй апеляційній скарзі.

Вартість викрадених у потерпілого ОСОБА_9 TV-тюнера марки «SAT іntegral» чорного кольору, 2017 року випуску, без пошкоджень, бувшого у використанні, у розмірі 333 грн. 33 коп., та DVD-програвача моделі DVX 642, виробник LG, 2017 року випуску, без пошкоджень, бувшого у використанні, у розмірі 250 грн. 00 коп. підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №1363 від 07.05.2020 року.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника стосовно того, що висновок не може бути прийнятим судом як належний і допустимий доказ вартості викраденого майна, оскільки викрадені речі не були безпосереднім об`єктом експертного дослідження, є необґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду 1 інстанції щодо визнання висновку судово-товарознавчої експертизи допустимим доказом, оскільки призначено було експертизу із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а вартість викраденого у потерпілого майна визначалася згідно з загально прийнятими методами при проведенні судово-товарознавчих експертиз. Під час розгляду кримінального провадження обвинуваченою ринкова вартість викраденого майна, бувшого у використанні, що зазначена у висновку експерта, не оспорювалася. При цьому колегія суддів зауважує, що в умовах змагальної процедури судового процесу сторона захисту не надала суду інших доказів, які би ставили під сумнів правильність цих висновки експерта щодо вартості викраденого майна.

Вище вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На думку колегії суддів, вони відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Посилання адвоката на судову практику, вказану в постанові Верховного Суду України по справі № 360кс15 від 09.06.2015 року, є безпідставним, так як вказані в ній підстави для визнання доказів недопустимими не є тотожними з наведеними обставинами у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку всім доказам та обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, не працює, позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку в лікаря-нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за медичним висновком не потребує примусового лікування, обставини, що пом`якшують її покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення останньої можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Зважаючи на викладене, суд призначив обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах, встановленої санкцією інкримінованої статті, із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4