Провадження №1-кс/522/7907/21
У Х В А Л А
06 серпня 2021 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , дослідивши матеріали скарги ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою, в якій просила слідчого суддю: «розглянути по суті її скаргу у законний строк з обов`язковою її присутністю, під час розгляду скарги викликати начальника зміни магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », охоронців тієї зміни, оперативника та двох з відеоспостереження самих зловмисників, витребувати матеріали з відділу поліції, а також повернути документи та майно, витребувати від фірми « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » їх установчі документи, договір з охоронною організацією, інформацію та законні обґрунтування про відповідальних за справність комірок, викликати слідчого для дачі показів».
Відповідно до положень статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.
Частина 1 статті 303 цього Кодексу містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування, до яких, зокрема, відносяться: бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення про зупинення досудового розслідування; рішення про закриття кримінального провадження; рішення про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки; рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення про зміну порядку досудового розслідування та продовження його; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків; повідомлення слідчого, прокурора про підозру.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (частина 2 статті 303 КПК України).
Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа має лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено частиною 1 статті 303 КПК України.
Згідно з вимогами ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.
Слідчим суддею встановлено, що скаржником у скарзі ставиться питання, які за змістом ст.303 КПК України не є предметом оскарження на досудовому провадженні.
Щодо тверджень ОСОБА_2 про те, що слідчий відмовляється визнавати її потерпілою у кримінальному провадженні, слідчий суддя роз`яснює, що прийняття слідчим суддею процесуального рішення про зобов`язання слідчого визнати особу потерпілою виходить за межі його повноважень.
Як зазначено в Узагальненнях ВССУ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч.2 ст.55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст.220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки. Враховуючи наведене, правильною є практика слідчих суддів, які відмовляють у відкритті провадження за скаргами, зумовленими бездіяльністю щодо визнання потерпілим, оскільки КПК не зобов`язує вчиняти такі дії слідчого чи прокурора. Водночас слід зазначити, що потерпілий може звертатись з іншими клопотаннями, пов`язаними з його статусом, до слідчого та прокурора, бездіяльність щодо реагування на які є предметом оскарження відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, проте вимогу про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні її потерпілою ОСОБА_2 слідчому судді у скарзі не заявляла, та не додала відповідну постанову до матеріалів скарги, а просила лише допитати слідчого з приводу відмови у визнанні її потерпілою, не надавши жодного підтвердження наявності такої відмови.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-304 КПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя ОСОБА_1