Справа № 686/1892/21
Провадження № 1-кс/686/1047/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому в режимі відеоконференції з Вінницьким міським судом Вінницької області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 30 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000047,

встановив:

21.01.2021 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 30.06.2020 року про закриття кримінальної справи у кримінальному провадженні №0000047 від 07.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.382, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, в обґрунтування якої вказав, що постанова є необґрунтованою, незаконною, так як закриваючи кримінальну справу, слідчий посилається на свідчення зацікавлених осіб працівників прокуратури та поліції, належним чином не перевірені обставини справи та не надано об`єктивної оцінки зібраним доказам.

Слідчий в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом із тим,слідчий направив на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000047 від 07.02.2020.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

На підставі положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Матеріалами кримінального провадження №0000047 не спростовані твердження ОСОБА_3 про отримання копії оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження 14.01.2021, а відтак слідчий суддя вважає скаргу поданою у встановлений ст.304 КПК України десятиденний строк.

ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши долучені до неї матеріали та матеріали кримінального провадження №0000047, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

07.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого Першого ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький від 30.06.2020 кримінальне провадження № 0000047 від 07.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Вказаних вимог законодавства слідчий не дотримався.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Згідно з ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим не проведені слідчі дії з метою встановлення обставин кримінального провадження, зокрема, не допитано ОСОБА_3 .

У матеріалах кримінального провадження відсутні докази направлення і отримання ОСОБА_3 повісток про виклик його у якості свідка, зокрема №646/В/14-01-01 від 25.02.2020, №1337 В/14-01-01 від 24.04.2020, №2194 В/14-01-01 від 18.06.2020, на які слідчий посилається у постанові про закриття кримінального провадження.

Відсутні у матеріалах кримінального провадження і відомості щодо вжиття і виконання заходів щодо допиту ОСОБА_3 у межах процесуальних повноважень слідчого, зокрема шляхом надання доручень.

Посилання на показання допитаних у межах досудового розслідування у якості свідків ОСОБА_5 ,а також осіб, відносно яких ОСОБА_5 здійснював розслідування щодо вчинення ними кримінальних правопорушень - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на яких ОСОБА_3 вказує як на таких, що вчинили кримінальне правопорушення без співставлення їхніх показань із показаннями ОСОБА_3 не може вважатися належною підставою для закриття кримінального провадження.

Не знайшло свого відображення у оскаржуваній постанові і те, які ознаки злочину передбачених ч.2 ст.364 КК України, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367 КК України на думку слідчого, з урахуванням обставин кримінального провадження, відсутні у діях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Слідчим у постанові наведене лише обґрунтування відсутності істотної шкоди для кваліфікації дій особи за ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України.

За таких обставин, неможливо вважати проведене досудове розслідування повним та ефективним, а викладені висновки про наявність підстав для закриття кримінального провадження, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим скарга у цій частині підлягає задоволенню.

В ході досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, та, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.

За положеннями ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого вчиняти конкретні дії у зв`язку із розглядом, зокрема скарги на постанову про закриття провадження.

А тому вимога скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого виконати вказівки в судових рішеннях, ухвалах, постановах, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_4 від 30 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000047.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя