Справа № 632/1223/20
провадження № 1-кп/632/29/21

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000289 від 06 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який був врахований слідчим суддею при обранні запобіжного заходу продовжує існувати. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки розуміючи тяжкість кримінального покарання за вчинений злочин може залишити місце свого мешкання, у тому числі шляхом виїзду за межі району, області, враховуючи відсутність стійких соціальних зв`язків. Застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, а відтак, слід продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Захисник адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували проти клопотання прокурора.

Представник потерпілої наполягала на продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На даний час суддя ОСОБА_7 перебуває у відпустці, що унеможливлює подальший колегіальний розгляд даного кримінального провадження, у тому числі вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строк дії якого спливає 19 березня 2021 року.

Відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ» «Перехідні положення» КПК України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»,у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Відповідно до Постанови КМ України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (зі змінами) з 12 березня до 31 жовтня 2020 р. на всій території України установлено карантин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 головуючим суддею ОСОБА_1 ..

Отже, суд, заслухавши думку прокурора, потерпілої та її представника, захисника, обвинуваченого, доходить подальшого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, зобов`язаний встановити, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 09 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та у подальшому застосований до обвинуваченого запобіжний захід був продовжений судом, останній раз - до 19 березня 2021 року, включно.

Суд вважає, що з моменту взяття підозрюваного ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, хоча частково і змінились обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, з урахуванням того, що були допитані всі свідки по справі, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ( незаконно впливати на свідків), втратив свою актуальність.

Разом з цим, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку суду, продовжує існувати. При цьому, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що з урахуванням висунутого обвинувачення існує можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 15 років, судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, оскільки реальна загроза покарання у вигляді позбавлення волі може спонукати людину, вживати всі можливі заходи, спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того оцінюючи ризик втечі у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58), суд приймає до уваги, що обвинуваченому ОСОБА_4 висунуто обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення відносно життя та здоров`я фізичної особи, яке спричинило смерть людини, до взяття під варту обвинувачений будучи працездатним, офіційно ніде не працював, не мав законних джерел доходу, має постійне місце проживання та реєстрації. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту знаходження на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини суду не надано.

Отже, на думку суду, факт постійного місця проживання та реєстрації не є безумовним стримуючим фактором належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а інших даних про міцність соціальних зв`язків за місцем проживання обвинуваченого, які б свідчили про наявність стримуючого фактору для подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К (85) 11 «Про положення потерпілого в рамках кримінального права і процесу» підкреслюється, що важливою функцією кримінального правосуддя має бути задоволення запитів і охорона інтересів потерпілого, підвищення довіри потерпілого до кримінального правосуддя, у зв`язку з чим необхідно більшою мірою враховувати запити потерпілого на всіх стадіях кримінального процесу.

Тому суд враховує позицію представника потерпілої, яка наполягає на утриманні обвинуваченого під вартою, враховуючи, що потерпіла під час судового розгляду неодноразово стверджувала, що має підстави побоюватися за своє життя та здоров`я, якщо обвинувачений буде знаходиться під домашнім арештом.

Отже, обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на значимі для даного провадження обставини, враховуючи, окрім наявності даних про обґрунтованість підозри до ступеню необхідного для даної стадії судового процесу та наявності ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, відомості, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість тримання обвинуваченого під вартою, доходить висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає обвинуваченому ОСОБА_4 заставу, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176 - 178, 193, 194, 197, 314 - 316, 369 372, п. 20-5 Перехідних положень (в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ» «Перехідні положення» КПК України) КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», застосований відповідно до ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 червня 2020 року, продовжити до 13 травня 2021 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, що перебуває під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_1