Єдиний унікальний номер 719/598/19
Номер провадження 1-кп/719/1/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новодністровськ, Чернівецької області, об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 05.10.2019 року, № 0000183 від 02.11.2019 року, № 0000200 від 12.12.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодністровськ, Чернівецької області, громадянина України, українця, не працюючого, освіта повна загальна середня, не одруженого, раніше судимого Сокирянським районним судом Чернівецької області 09.06.2003 року за ч. 3 ст.185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 07.04.2004 року за ч. 2 ст.185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 01.02.2007 року за ч. 1 ст. 395 КК України до штрафу в розмірі 510,00 грн.; Оболонським районним судом м. Києва 22.08.2008 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі; Новодністровським міським судом Чернівецької області 18.08.2015 року за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту; 30.03.2017 року за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який 06.07.2017 року змінено Апеляційним судом Чернівецької області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України: провадження по ч. 2 ст.307 КК України закрито, засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 місяців арешту; зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, під час не знятої та не погашеної судимості, 11 жовтня 2019 року о 22 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 та в якій на той час перебував ОСОБА_7 , після спільного розпивання алкогольних напоїв, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету особистого збагачення, корисливий мотив, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон ОСОБА_7 марки «Nokia», модель «Lumia 920 Black RM-821», imei НОМЕР_1 , вартість якого станом на момент проведення дослідження 30.11.2020р. могла становити 741, 67 грн. В подальшому ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та викраденими речами розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 741, 67 грн.

В судових засіданнях ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не визнав в повному обсязі та показав, що дійсно випивав разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на квартирі останнього. Пригадав, що, будучи на кухні, просив у ОСОБА_7 телефон, щоб подзвонити, однак той йому телефон не дав; припускає, що вони навіть спільно шукали телефон у квартирі. В подальшому, коли йшов додому, то на сходовій клітці між 1 та 2 поверхом в підїзді дому ОСОБА_6 знайшов мобільний телефон, який був вимкнений. Зазначив, що вирішив почекати власника на лавці під під`їздом, однак, просидівши біля 15 хв., зрозумів, що телефон ніхто не шукає, а тому забрав останній собі та невдовзі продав за 200, 00 грн.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не визнав, його вина в інкримінованому злочині підтверджується показаннями потерпілого, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні 01 квітня 2020 року показав, що обвинувачений ОСОБА_4 його знайомий. Пригадав, що ввечері у жовтні 2019 року прийшов до ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , де вже був ОСОБА_4 , та вони разом випивали горілку. Вказав, що із собою мав ключі, гроші та телефон, який поклав на ліжко між собою та ОСОБА_4 . Зазначив, що загалом разом вони провели близько однієї години, протягом якої ОСОБА_4 брав його телефон «Nokia Lumia», щоб порозмовляти. В подальшому обвинувачений пішов додому, а він через 15 хв. помітив зникнення свого телефону марки «Nokia Lumia», чорного кольору, із сім-карткою мобільного оператора «Kyivstar» № НОМЕР_2 і шкіряним чохлом (типу книжка), чорного кольору. Його спроби з ОСОБА_6 відшукати телефон в квартирі результату не дали, а ОСОБА_4 на наступний день повідомив, що телефон не брав. Натомість ввечері наступного дня працівники поліції знайшли чохол від телефону у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , де живе ОСОБА_4 , вказаний чохол потерпілий впізнав у відділенні поліції, а 30 жовтня 2019 року також знайшли телефон. Вказав, що йому відомо, що ОСОБА_4 продав телефон третій особі. Зазначив, що за два місяці до викрадення придбав телефон за 700,00 грн. та чохол за 135-140,00 грн. При огляді речового доказу мобільного телефону впізнав останній та вказав на наявні пошкодження. Зауважив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

В судовому засіданні 19 листопада 2020р. потерпілий ОСОБА_7 показав, що у нього було викрадено мобільний телефон марки «Nokia», який він придбав у м. Сокиряни в магазині ремонту мобільних телефонів орієнтовно за три-чотири місяці до події у справному стані. Повідомив, що модель його телефона «Lumia 820», однак жодних документів на телефон під час його придбання йому надано не було, а тому надати такі суду не являється можливим. Зазначив, що мобільний телефон на момент придбання уже перебував у користуванні третіх осіб (стан б/у) та в подальшому використовувався ним за призначенням до моменту викрадення; придбаний був орієнтовно за 900, 00 грн., проте документів, що підтверджують вартість телефону, у нього не збереглося. Зазначив, що із видимих суттєвих пошкоджень на момент вчинення правопорушення у телефона був відламаний кут біля роз`єму для сім-карти.

В подальшому потерпілий подав письмову заяву про продовження розгляду справи у його вітсутності, зазначивши, що при визначені міри покарання покладається на розсуд суду (а.с. 217 том 2, а.с. 71 том 3).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 26 березня 2020р. показав, що знайомий із ОСОБА_4 , оскільки вони проживають в одному місті. Пригадав, що восени 2019р. у його квартирі на кухні він із колишнім зятем ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпивали алкогольні напої (пиво та горілку). Здається, що в подальшому вони із зятем шукали телефон останнього, проте, враховуючи кількість випитого та стан свого здоров`я, точно подій того вечора не пригадує. Зазначив, що, зі слів ОСОБА_7 , квартиру спочатку покинув ОСОБА_4 , який й викрав мобільний телефон. Проте як саме у той вечір зник телефон свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 30 січня 2020 року показав, що він являється власником магазину «Бензопили, мотокоси», в який пізньої осені 2019 року прийшов ОСОБА_9 , щоб придбати деталь, а саме: шину і ланцюг для ланцюгової пили. Оскільки ОСОБА_9 не мав коштів, щоб розплатитися, то запропонував 200,00 грн. та телефон «Nokia», чорного кольору, у заставу за 300,00 грн., запевняючи, що на наступний день принесе решту коштів. В подальшому ОСОБА_9 за телефоном не повертався, а орієнтовно через два тижні такий було вилучено працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 30 січня 2020 року показав, що восени 2019 року, повертаючись ввечері додому, зайшов до магазину «Гараж», що у мікрорайоні «Сонячний», м. Новодністровськ, де зустрів ОСОБА_4 . Останній запропонував йому купити телефон «Nokia», чорного кольору, за 200, 00 грн., на що свідок погодився. Орієнтовно тиждень користувався телефоном, а потім через брак коштів на купівлю деталей для ланцюгової пили залишив такий у заставу ОСОБА_8 . В подальшому від працівників поліції дізнався, що телефон крадений, та повідомив останнім його місце знаходження.

Також судом досліджено письмові та речові докази, що підтверджують вину обвинуваченого, зокрема: витяг з кримінального провадження №0000183 від 02.11.2019р. (а.с. 111 том 2), протокол прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 01.11.2019р. (а.с. 112-114 том 2), довідки магазину «Фокус» та «ЖЖук» від 04.11.2019р. (а.с. 115-120 том 2), заява ОСОБА_8 від 04.11.2019р. (а.с. 121 том 2) та протокол добровільної видачі від 04.11.2019р. (а.с. 122 том 2), згідно яких ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Nokia Lumia 920», imei НОМЕР_1 , протокол огляду речей від 04.11.2019р. із фотоілюстраціями (а.с. 123-124 том 2), постанова про визнання речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження як речовий доказ від 04.11.2019р. (а.с. 126 том 2), заява ОСОБА_7 про залучення до провадження як потерпілого від 04.11.2019р. (а.с. 127-128 том 2), довідка про притягнення до кримінальної відповідальності від 10.10.2019р. (а.с. 130-134 том 2), вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2008р. за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121, ст. 70 КК України, судимість за яким не знята та не погашена (а.с. 135-136 том 2), постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 06.11.2019р. з ч. 1 на ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 152 том 2), повідомлення про підозру від 06.11.2019р. (а.с. 153-155 том 2), висновок експерта № 602-Р від 30.11.2020р., згідно якого встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону «Nokia», модель «Lumia 920 Black RM-821», бувшого у користуванні, у справному стані, із пошкодженням, станом на момент проведення дослідження 30.11.2020р. - 741,67 грн. (а.с. 109-128 том 4) та телефон марки «Nokia Lumia 920», imei НОМЕР_1 .

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, які є належними та допустимими, суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_4 , розцінюючи такі як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене та такими, що повністю спростовуються показами потерпілого і свідків.

Більше того, як зазначено у постанові ВС від 18.07.2019р. по справі № 761/31918/14-к, якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним. На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Згідно положень ст. 337 ЦК України особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування, якщо загублена річ знайдена у приміщенні - передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення.

ОСОБА_4 не вжито жодних заходів для виявлення (ідентифікації) власника майна, не повідомлено уповноважених осіб про знахідку, натомість його дії свідчать лише про намір протиправно заволодіти чужим майном з корисливим мотивом.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене, діям обвинуваченого ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким злочином.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є досліджені в судовому засіданні наступні письмові документи: копія паспорта ОСОБА_4 (а.с.86, 129, 201 том 2); характеристики № 225 від 05.11.2019р. та №247 від 16.12.2019р., згідно яких за період проживання в м.Новодністровськ, на ОСОБА_4 скарг і заяв на адміністративну комісію при міській раді не надходило (а.с.87, 148 том 2); довідки про склад сім`ї та реєстрацію № 5204 від 04.11.2019р. та № 5648 від 17.12.2019р. (а.с. 88, 149 том 2); довідки Новодністровської міської лікарні Чернівецької області № 440 від 13.12.2019р. та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Новодністровськ» Чернівецької області №235 від 06.11.2019р., згідно яких ОСОБА_4 не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога (а.с. 89, 150 том 2); довідки КНП «Сокирянська районна лікарня» Сокирянської районної ради № 01/1735 від 05.11.2019р. та №01/2070 від 17.12.2019р., згідно яких ОСОБА_4 не перебуває на «Д» обліку в лікаря психіатра (а.с.90, 151 том 2); довідка Сокирянського МРС філія ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області № 44/11/1057-19 від 13.12.2019р. (а.с. 91 том 2), довідка про звільнення серії ХМЛ № 40553 від 30.04.2015р. (а.с. 92, 145 том 2), довідки про притягнення до кримінальної відповідальності № від 04.11.2019р. та від 10.10.2019р. (а.с.93-96, 130-134, 202-205 том 2), вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30.03.2017р., ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 06.07.2017р., вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 18.08.2015р. (а.с. 97-104, 137-144, том 2), вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2008р. (а.с. 135-136 том 2), подання про встановлення адміністративного нагляду від 12.01.2019р. (а.с. 105-106 том 2), постанова Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.03.2019р. (а.с. 107, 196 том 2), постанова про визначення числа для реєстрації адмінпіднаглядного (а.с. 147 том 2).

Згідно досудових доповідей про обвинувачення в об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000174 від 05.10.2019 року, № 0000183 від 02.11.2019 року та № 0000200 від 12.12.2019 року, орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.106-110 том 1, а.с. 38-41, 246-247 том 2).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив нетяжкий злочин проти власності в період не знятої та не погашеної судимості, в тому числі за раніше вчиненні злочини проти власності, вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, з врахуванням вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я є особою молодого віку, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, однак у 2019 році перебував під адміністративним наглядом, має постійне місце проживання, обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, що обтяжують покарання, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочину, виявлення викраденого у потерпілого майна, беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності та досудову доповідь щодо обвинуваченого, позицію потерпілого ОСОБА_7 , суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту. На думку суду, таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Окрім того, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, під час не знятої та не погашеної судимості, 05 жовтня 2019 року о 13 год. 10 хв., перебуваючи на міському ринку м.Новодністровськ, Чернівецької області, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету особистого збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, таємно проник через закриті двері до салону автомобіля марки «Мерседес-бенц», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був у законному користуванні ОСОБА_10 , звідки викрав: мобільний телефон марки «ZTE», модель «Blade X3 T620 A452 Gold», бувший у використанні 3 роки, у робочому стані без суттєвих пошкоджень, ринкова вартість якого на момент вчинення правопорушення могла становити 649,75 грн., чохол до мобільного телефону з написом «Never stop dreaming», бувший у використанні 3 роки, у робочому стані без суттєвих пошкоджень, ринкова вартість якого на момент вчинення правопорушення могла становити 59,15 грн., ліхтарик чорного кольору, марку та модель не встановлено, бувший у використанні 2 роки, в робочому стані без суттєвих пошкоджень, ринкова вартість якого на момент вчинення правопорушення могла становити 103,40 грн., що належать ОСОБА_10 , а всього на загальну суму 812, 30 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 в той же час, діючи єдиним злочинним умислом, з салону вищевказаного автомобіля викрав: одну пару нових спортивних чоловічих штанів марки «TOVTA», моделі «RK8808», ринкова вартість яких станом на 30.11.2020р. могла становити 218,07 грн., ліхтарик світлодіодний марки «Right Hausen», модель «Ever HN 31.5.03.2 3W + 20 SMD LED», ринкова вартість якого станом на 30.11.2020р. могла становити 139,82 грн., що належать ОСОБА_11 , а всього на загальну суму 357, 89 грн.

В подальшому ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденими речима розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 збитків на загальну суму 1170,19 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судових засіданнях вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав в повному обсязі та показав, що коли в жовтні 2019р., перебуваючи на міському ринку м. Новодністровськ, підійшов до свого велосипеда, який залишив біля однієї із торгових палаток, до нього звернулись незнайомі йому люди та почали вимагати повернути викрадені речі. Зазначив, що крадіжку не вчиняв, в салон автомобіля не заходив, натомість, почувши про таку, запропонував потерпілим допомогу, щоб відшукати речі. Заперечував, що признавався у вчиненому, а потерпіла та свідки, напевно, його неправильно зрозуміли. При цьому, наголосив, що ні від кого не тікав, разом із потерпілими дочекався поліції, викрадених речей при ньому не знайшли. Також зауважив, що, як йому в подальшому стало відомо, речі відшукали вже після того, як його забрали до відділення поліції та на викраденому відсутні сліди його рук.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав, його вина в інкримінованому злочині підтверджується показаннями потерпілих, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні 26 травня 2020 року показала, що 05 жовтня 2019 року вона та ОСОБА_11 прибули у м.Новодністровськ для здійснення торгівлі. Вказала, що близько 13 год. 20 хв. цього ж дня вона відійшла від місця здійснення торгівлі на 7-10 хв., щоб купити овочі, а біля автомобіля марки «Мерседес-бенц», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , двері якого були незамкнені на ключ, у торговому наметі поруч залишився ОСОБА_11 . Коли повернулась назад, то ОСОБА_12 , який здійснював торгівлю поруч із нею справа, повідомив, що, від`їжджаючи на своїй машині, бачив в салоні автомобіля ОСОБА_10 якогось чоловіка, який зайшов в салон через пасажирські двері без нічого, метушився всередині, а тоді вийшов через водійські двері із сумкою. Вказала, що ОСОБА_11 крадіжки не помітив, оскільки автомобіль знаходився позаду торгової палатки. ОСОБА_12 також описав їй чоловіка та його одяг, зокрема, 34 роки, високого зросту, темне волосся, борода та показав у якому напрямку той пішов. Повідомила, що побачила обвинуваченого, якого впізнала за описом, який повертався на місце, де стояв її автомобіль, бо залишив неподалік свій велосипед (між її автомобілем і сусідньою палаткою). Вказала, що ОСОБА_4 спочатку не зізнавався у вчиненому, а коли ОСОБА_12 заперечив його слова, то тоді підтвердив, що вкрав речі, готовий усе повернути, лиш би не викликали поліцію. Зазначила, що на пропозицію ОСОБА_4 не погодилася, оскільки останній здався їй підозрілим, можливо п`яним. Однак, коли приїхала поліція обвинувачений знову усе заперечував і ні в чому не зізнавався. Пригадала, що спочатку поліцейські пройшли в напрямку, звідки йшов обвинувачений, але нічого не знайшли, після чого разом із ОСОБА_4 поїхали у відділення. Через деякий час ОСОБА_10 пригадала та розповіла поліції, що ОСОБА_4 повертався від каплички та, як їй відомо, оглянувши місцевість, в кущах поліція знайшла сумку з викраденими речима, однак як саме потерпіла не бачила, оскільки присутньою не була. В цей же день пізніше вона під`їхала до відділення, де її повернули речі та речі водія, окрім мобільного телефону, який знайшли пізніше. Повідомила, що серед викрадених речей були: мобільний телефон марки «ZTE», чохол, сім-картка оператора мобільного зв`язку «Kyivstar» № НОМЕР_4 , ліхтарик чорного кольору, сумка для речей «Ашан», а також речі ОСОБА_11 : дві пари нових чоловічих спортивних штанів, свиняче сало, ліхтарик. Підтвердила, що поліцією було проводено слідчий експеримент за її участі, участі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , її родичів, які також здійснювали торгівлю на ринку. Вважає, що крадіжку не міг вчинити хтось інший, окрім ОСОБА_4 , оскільки особисто розмовляла з обвинуваченим і останній визнавав свою вину. Вказала, що їй повернули сумку з речима, а тому претензій до ОСОБА_4 не має, в мірі покарання покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні 19 листопада 2020р. потерпіла ОСОБА_10 додатково показала, що мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade X3 A452 Gold» та чохол до мобільного телефону марки «ZTE» вона придбала орієнтовно за три роки до крадіжки; речі були придбані новими, а використовувала вона їх протягом трьох років бережно, в ремонті не перебували; були в робочому стані та без суттєвих пошкоджень на момент вчинення правопорушення. Вказала, що викрадений у неї ліхтарик чорного кольору їй було подаровано орієнтовно за два роки до події, на момент отримання ліхтарик був новим, нею протягом двох років використовувався бережно, був в робочому стані; проте не могла пригадати ні його марки, ні модельного ряду, будь-які документи, які б давали можливість встановити марку та модельний ряд ліхтарика, у неї відсутні. Повідомила, що сумка «АШАН» також була придбана нею новою орієнтовно від 6 місяців до 1 року до події, використовувалась бережно та не мала суттєвих пошкоджень на момент вчинення правопорушення. Підтвердила, що передала речі на експертизу у стані, в якому вони були їй надані на відповідальне зберігання.

В подальшому потерпіла подала письмову заяву про продовження розгляду справи у її вітсутності, зазначивши, що при визначені міри покарання покладається на розсуд суду (а.с. 14, 126-127 том 1, а.с. 123 том 3, а.с. 6 том 4).

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні 26 березня 2020 року показав, що в кінці 2019 року, більш точно дату не пригадує, сусід по торгівлі Гена з Вінницької області сказав їм із ОСОБА_10 , що незнайомий чоловік, перебуваючи в автомобілі потерпілої Мерседес спринтер, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , щось шукав. Після цього вони з ОСОБА_10 виявили, що з машини, яка була незамкнена на ключ, зникли їхні речі, а саме: мобільний телефон марки «ZTE» із чохлом та сім-карткою оператора мобільного зв`язку Kyivstar, ліхтарик чорного кольору, сумка для речей «Ашан», які належать ОСОБА_10 , та дві пари нових спортивних чоловічих штанів, свиняче сало, вагою близько 500 гр., ліхтарик, які належать ОСОБА_11 . Як і хто вкрав речі потерпілий не бачив. Невдовзі після цього, коли до велосипеда, який стояв неподалік машини ОСОБА_10 , підійшов ОСОБА_4 , то сусід по торгівлі вказав на нього як на злодія. Зазначив, що ОСОБА_4 зізнався їм, що це він викрав речі та обіцяв все повернути, просив не викликати поліцію. Проте, коли за викликом ОСОБА_10 приїхала поліція, то ОСОБА_4 їм викрадене не віддав. В подальшому, в результаті пошуку за базаром на пустирі в кущах було знайдено пакет з викраденими у них речима, які оглянули та описали поліцейські, а після того повернули власникам. Зазначив, що до обвинуваченого претензій морального чи матеріального характеру не має.

В судовому засіданні 02 грудня 2020р. потерпілий ОСОБА_11 додатково показав, що ліхтарик марки «RIGHT HAUSEN» модель «HN 31/5/03 Ever 3W 20SMDLED» був придбаний ним у день викрадення новим і був у справному стані. Вказав, що орієнтовна вартість ліхтарика під час купівлі 250, 00 грн., проте документів, що підтверджують вартість товару, у нього не має, оскільки такі під час купівлі на ринку не оформлялись.

В подальшому потерпілий подав письмову заяву про продовження розгляду справи у його вітсутності, зазначивши, що при визначені міри покарання покладається на розсуд суду, претензій до обвинуваченого не має (а.с. 42 том 2, а.с. 53 том 3, а.с. 103 том 4).

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні 26 березня 2020 року показала, що працює касиром-контролером, адміністратором ринку м. Новодністровськ, а тому знає потерпілих. Пригадала, що орієнтовно взимку 2019 року, точної дати не пригадує, її повідомили про крадіжку на ринку і запросили бути понятою під час огляду місця, де були знайдені викрадені речі. Так, показала, що речі було знайдено у кущах біля церкви у жовтій сумці, після чого поліція провела їх опис, а свідок разом із ОСОБА_14 розписались у складених документах. При цьому, потерпіла ОСОБА_10 скаржилася їй, що з її буса зникли дві пари штанів, кусок сала, телефон. Свідок припускає, що саме ОСОБА_10 викликала поліцію. При цьому, ОСОБА_13 не чула, щоб ОСОБА_4 зізнавався у крадіжці, однак неподалік автомобіля ОСОБА_10 бачила велосипед, який, за словами третіх осіб, належить ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні 14 липня 2020 року показала, що у суботу вкінці робочого дня, більш точної дати не пригадує, поліцейські запросили її для участі у слідчій дії. Пригадала, що знашли викрадені із автомобіля речі: сумку, двоє штанів, шмат сала, а через деякий час - мобільний телефон, який був у кущах біля церкви. Вказала, що з її участю було складено документи про огляд автомобіля та знайдених речей, які вона підписала без зауважень. Разом з тим, повідомила, що інші обставини вчинення крадіжки їй не відомі, хто вчинив злочин не знає, ОСОБА_4 на місці події не бачила.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні 10 вересня 2020р. показала, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_10 , за торговою палаткою якої приглядала в одну із субот, більш точної дати не пам`ятає, коли ОСОБА_10 відійшла купити овочі та сталася крадіжка. Вказала, що коли ОСОБА_10 повернулася, то побачила відкриті двері автомобіля, а з салону пропали речі. Свідок особисто не бачила хто проник в автомобіль, однак зі слів одного з покупців знає, що до автомобіля ОСОБА_10 під`їхав на велосипеді молодий чоловік, який, залишивши велосипед поруч із автомобілем, проник в салон, з якого виніс речі потерпілих, та пішов у невідомому напрямку. Коли через деякий час цей же чоловік повернувся, щоб забрати велосипед, то покупець вказав їй на нього як на злодія. Зупинивши обвинуваченого, вони з ОСОБА_10 розпитували останнього за крадіжку і коли ОСОБА_4 почув про поліцію, то пообіцяв все повернути. Однак, ОСОБА_10 вирішила викликати поліцію. Також пригагадала, що в подальшому брала участь у слідчому експерименті, натомість як проходило впізнання по фотографіях в поліції не згадала, хоча не виключає, що така слідча дія проводилася, оскільки підписи в протоколі впізнання належать їй.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_12 , адреса фактичного місця проживання Хмельницька область, Дунаївецький район, с. Маків, яка також вказана самим свідком як адреса проживання в клопотанні останнього (а.с. 184 том 3), викликався в суд понад 25 разів. Однак, свідок від отримання повісток ухилявся, не забираючи такі з поштвого відділення, а також відмовлявся отримати такі від працівників поліції (а.с. 82, 135, 150, 188, 211 том 3). Не виявилося за можливе виконати й привід, який двічі застосовувався до свідка за ухвалами суду від 01.07.2020р. та від 11.08.2020р. (а.с. 173, 228 том 3). Враховуючи, що прокурор протягом тривалого часу явку свідка ОСОБА_12 в жодне судове засідання не забезпечив, беручи до уваги вжиті судом заходи для забезпечення явки свідка, зважаючи на розумні строки розгляду справи, суд постановив закінчити дослідження обставин справи та перевірку їх доказами без допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_12 .

Також судом досліджено надані учасниками справи письмові та речові докази, відеозапис слідчої дії, зокрема: витяг з кримінального провадження №0000174 від 05.10.2019р. (а.с.156 том 2); рапорт інспектора Новодністровського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_16 від 05.10.2019р. (а.с.157 том 2); протоколи прийняття заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.10.2019р., згідно яких невідомо особа через незачинені двері проникла до салону автомобіля та викрала мобільний телефон із стартовим пакетом та ліхтарик чорного кольору, що належать ОСОБА_10 , та дві пари нових спортивних штанів, великий ліхтарик та сало, що належать ОСОБА_11 (а.с.158-161 том 2); довідки магазинів «Київстар», «Ритм», «Фокус», «Крамниця від А до Я», «ЖЖук», «Русалка», «Подіум», ПП Окрутна, ПП «Житловик» про вартість майна (а.с.162-171 том 2); протокол огляду місця події від 05.10.2019р., згідно якого оглядалась території міського ринку м. Новодністровськ, де розташований автомобіль «Мерседес-бенц» (Спрінтер), реєстраційний номер НОМЕР_3 , синього кольру, торгові палатки, біля однієї із яких велосипед «AZIMUT», сірого кольору; на прилеглій до ринку території в кущах на відстані 90 м від місця злочину, навпроти церкви було виявлено викрадені речі, (а.с.172-173 том 2); протокол огляду від 06.10.2019р. (а.с.174-175 том 2); постанова про визнання речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження як речовий доказ від 06.10.2019р., згідно якої визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000183 від 02.11.2019р.: один пакет (сумка) для речей, на якій наявний надпис «Ашан», одна пара нових спортивних чоловічих штанів, чорного кольору, з наявною биркою та написом на штанах «SPORTS size XXL»; одна пара нових спортивних чоловічих штанів, сірого кольору, з наявною биркою та написом на штанах «TOVTA RK8808»; шматок сала (порося), вагою 535 грама; ліхтарик пластмасовий, чорного з червоним кольором, в справному стані, на якому наявна наліпка з надписом «RIGHT HAUSEN HN 31.5.03 Ever 3 W-20SMOLED»; чорний металевий ліхтарик малого розміру, в справному стані, всередині якого знаходиться три акумуляторні батарейки невеликого розміру «CANYON NRG»; мобільний телефон марки «ZTE», імеі НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , золотистого кольору, в якому знаходився стартовий пакет «Київстар» № НОМЕР_4 , та чохол; спортивний велосипед марки AZIMUT, синій з сірим кольором, ліва та права педаль пошкоджені (а.с. 176-178 том 2); протоколи передання речового доказу на відповідальне зберігання від 06.10.2019р. ОСОБА_11 і ОСОБА_10 та від 24.10.2019р. ОСОБА_4 (а.с.179-181 том 2); заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про залучення до провадження як потерпілого від 06.10.2019р. (а.с.182-184 том 2); протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2019р., згідно яких ОСОБА_17 та ОСОБА_15 зазначили, що зможуть впізнати особу по фотознімку за формою обличчя, носа та за наявною бородою (а.с.185-192 том 2); протокол проведення слідчого експерименту від 19.10.2019р. за участю потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 (а.с.193-196 том 2); протокол огляду від 20.10.2019р. диску CD-R Verbatim, 700 МВ, серійний номер LH3155VJ1004457D3, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за 19 жовтня 2019р. (а.с.197 том 2); постанова про визнання речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження як речовий доказ від 20.10.2019р., згідно якої один відеозапис слідчого експерименту від 19.10.2019р. за участю свідка ОСОБА_17 на ринку м.Новодністровськ, який записаний на диск із написом Verbatim, 700 МВ, серійний номер LH3155VJ1004457D3, визнано речовим доказом (а.с.198-199 том 2); відеозапис з диску CD-R «Verbatim», 700Mb/52х/80min, серійний №LH3155VJ21004457D3 (а.с. 200 том 2); довідки про притягнення до кримінальної відповідальності від 10.10.2019р. (а.с. 202-205 том 2), постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 24.10.2019р. з ч. 1 на ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 206 том 2); повідомлення про підозру від 24.10.2019р. (а.с.207-210 том 2); заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 29.09.2020р. про надання речових доказів на експертизу (а.с.18-19 том 4); висновок експерта № 602-Р від 30.11.2020р., згідно якого встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону марки «ZTE», модель «Blade X3 T620 F452 Gold», бувшого у користуванні три роки, у робочому стані, без суттєвих пошкоджень, на момент вчинення правопорушення, станом на 05.10.2019р. могла становити 649,75 грн.; чохла до мобільного телефону з написом «Never stop dreming» без позначень, які б вказували на найменування марки та моделі, бувшого у користуванні три роки, в робочому стані, без суттєвих пошкоджень, на момент вчинення правопорушення, станом на 05.10.2019р. могла становити 59,15 грн.; ліхтарика чорного кольору, марку та модельний ряд не встановлено, бувшого у використанні два роки, в робочому стану, без суттєвих пошкоджень, на момент вчинення правопорушення, станом на 05.10.2019 року, могла становити 103,40 грн.; спортивних чоловічих штанів марки «TOVTA», модель «RK8808» у новому стані, станом на момент проведення дослідження 30.11.2020 року могла становити 218, 07грн.; ліхтарика світлодіодного марки «RIGHT HAUSEN», модель «Ever HN 31.5.03.2 3 W+20SMD LED», станом на момент проведення дослідження 30.11.2020р., могла становити 139, 82грн.; визначити ринкову вартість сім-карти оператора «Київстар» за № НОМЕР_4 , бувшої у використанні, сумки (багаторазового пакету) найменування «АШАН», зеленого кольору, бувшої у використанні, без суттєвих пошкоджень та спортивних чоловічих штанів марки «SPORTS» розмір XXL у новому стані, станом на 05.10.2019р. - не виявляється можливим (а.с.109-128 том 4) та мобільний телефон марки «ZTE», модель «Blade X3 T620 F452 Gold», чохол з написом «Never stop dreming», ліхтарик чорного кольору, сумка з написом «АШАН», зеленого кольору, спортивні чоловічі штани марки «TOVTA», модель «RK8808», і «SPORTS» розмір XXL, ліхтарик світлодіодний марки «RIGHT HAUSEN», модель «Ever HN 31.5.03.2 3 W+20SMD LED».

При цьому, суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його невинуватості та що потерпілі і свідки неправильно зрозуміли його слова, сприйнявши такі за зізнання, розцінюючи такі як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за вчинене та такими, що повністю спростовуються показами потерпілих і свідків, сукупністю інших досліджених доказів.

Окрім того, суд відхиляє заперечення сторони захисту щодо відсутності проникнення в автомобіль, оскільки останній був незамкнутий на ключ з огляду на позицію ВС, викладену у постанові від 17.03.2020р. по справі №653/3/18. Так, питання щодо наявності кваліфікуючої ознаки крадіжки «проникнення у сховище» було предметом вирішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові від 19.11.2018р. (справа № 205/5830/16-к, провадження № 51-2436кмо18) акцентувала увагу на тому, що у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009р., під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо». Схоже визначення поняття «сховище» міститься у постанові Верховного Суду України від 31.01.2013р. в справі № 5-33кс12: «під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища».

Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Тобто, до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.

Під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь-яким способом. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2018р. (справа № 569/1111/16-к, провадження № 13-14кс18) при вирішення питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення» вказала, що як правильно зазначається в постанові ВСУ від 15.11.2012р. в справі № 5-15кс12в, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

З огляду на зазначене, з урахуванням конкретних обставин провадження незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховища.

Тобто, проникнення як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення злочину. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Позиція ВС не є зміною чинного законодавства, а лише тлумаченням уже існуючих норм закону, а тому не може розглядатися в контексті ч. 2 ст. 5 КК України як закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи. Відтак, суд відхиляє посилання сторони захисту на неможливість застосування позиції ВС через недопустимість її зворотної дії в часі з огляду на неправильне тлумачення захисником норм законодавства.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене, діям обвинуваченого ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у інше сховище.

Разом з тим, протокол проведення слідчого експерименту від 19.10.2019р. за участю потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 , а також відеозапис проведення слідчого експерименту (а.с. 193-196, 200 том 2), який полягає лише у повідомленні свідком відомостей про факти, які мають значення для кримінального провадження, однак не містить відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, розцінюється судом виключно як повторний допит свідка та в силу ч. 4 ст. 95 КПК України не має в суді доказового значення.

Аналогічна позиція висловлена ВС у постанові Касаційного кримінального суду ВС від 20.10.2020р. по справі № 688/756/18 та постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду ВС від 14.09.2020р. по справі № 740/3597/17.

Також суд погоджується із стороною захисту та визнає недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2019р. (а.с. 185-192 том 2), оскільки слідча дія проведена із порушенням положень ст. 228 КПК України.

Зокрема, у ч.ч. 1, 6, 7 ст. 228 КПК України зазначено, що перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Натомість, свідкам ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які перед пред`явленням особи для впізнання зазначили, що зможуть впізнати особу по фотознімку за формою обличчя, носа та за наявною бородою, пред`явили чотирьох осіб однієї статі, які мають різкі відмінності у зовнішності, а саме лише один обвинувачений являється чоловіком із бородою. Окрім того, фотознімки також мають різкі відмінності щодо способу фіксації особи - знімок із обвинуваченим фіксує останнього у неспокійному стані на відміну від інших чоловіків.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є досліджені в судовому засіданні наступні письмові документи: копія паспорта ОСОБА_4 (а.с.86, 129, 201 том 2); характеристики № 225 від 05.11.2019р. та №247 від 16.12.2019р., згідно яких за період проживання в м.Новодністровськ, на ОСОБА_4 скарг і заяв на адміністративну комісію при міській раді не надходило (а.с.87, 148 том 2); довідки про склад сім`ї та реєстрацію № 5204 від 04.11.2019р. та № 5648 від 17.12.2019р. (а.с. 88, 149 том 2); довідки Новодністровської міської лікарні Чернівецької області № 440 від 13.12.2019р. та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Новодністровськ» Чернівецької області №235 від 06.11.2019р., згідно яких ОСОБА_4 не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога (а.с. 89, 150 том 2); довідки КНП «Сокирянська районна лікарня» Сокирянської районної ради № 01/1735 від 05.11.2019р. та №01/2070 від 17.12.2019р., згідно яких ОСОБА_4 не перебуває на «Д» обліку в лікаря психіатра (а.с.90, 151 том 2); довідка Сокирянського МРС філія ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області № 44/11/1057-19 від 13.12.2019р. (а.с. 91 том 2), довідка про звільнення серії ХМЛ № 40553 від 30.04.2015р. (а.с. 92, 145 том 2), довідки про притягнення до кримінальної відповідальності № від 04.11.2019р. та від 10.10.2019р. (а.с.93-96, 130-134, 202-205 том 2), вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30.03.2017р., ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 06.07.2017р., вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 18.08.2015р. (а.с. 97-104, 137-144, том 2), вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2008р. (а.с. 135-136 том 2), подання про встановлення адміністративного нагляду від 12.01.2019р. (а.с. 105-106 том 2), постанова Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.03.2019р. (а.с. 107, 196 том 2), постанова про визначення числа для реєстрації адмінпіднаглядного (а.с. 147 том 2).

Згідно досудових доповідей про обвинувачення в об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000174 від 05.10.2019 року, № 0000183 від 02.11.2019 року та № 0000200 від 12.12.2019 року, орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.106-110 том 1, а.с. 38-41, 246-247 том 2).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив тяжкий злочин проти власності в період не знятої та не погашеної судимості, в тому числі за раніше вчиненні злочини проти власності, вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, з врахуванням вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я є особою молодого віку, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, однак у 2019 році перебував під адміністративним наглядом, має постійне місце проживання, обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочину, виявлення викраденого у потерпілих майна, беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності та досудову доповідь щодо обвинуваченого, позицію потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. На думку суду, таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 призначається судом за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Окрім того, згідно зміненого обвинувального акту (а.с. 213-219 том 4) ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти життя і здоров`я особи, 11 грудня 2019 року біля 20 год. 00 хв., перебуваючи на міському ринку м.Новодністровськ, Чернівецької області, під час розпивання спиртних напоїв в ході виниклої суперечки із ОСОБА_18 , діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, кулаками рук та ногами наніс близько двадцяти ударів в область обличчя та тулуба останнього, штовхав, кидав на землю, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: закритого піднадкісткового перелому восьмого ребра зліва по підпахвенній лінії, закритого перелому кісток носу, рани скроневої ділянки волосистої частини голови справа, синці верхнього та нижнього повіка правого ока, верхнього та нижнього повіка лівого ока, по задньому краю лівої здохвинної кістки, садна правої завушної ділянки голови, правої вушної раковини, скроневої ділянки голови справа, спинки носу, верхньої губи зліва, нижньої губи зліва, підборіддя по середній лінії, в проекції сьомого ребра по правій середньо-ключичній лінії, по верхньому краю крила здохвинної кістки зліва, в проекції лівого кульшового суглобу, в проекції другого поперекового хребця, правої поперекової ділянки спини, тильної поверхні лівого зап`ястя китиці руки та суглобових поверхонь пальців, тильної поверхні лівого зап`ястя китиці руки та суглобових поверхонь пальців, передньої поверхні правого колінного суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу, які згідно висновку експерта №170 від 13.12.2019р. виникли від щонайменше 20 разової дії твердих тупих предметів або ударів об такі, цілком можливо внаслідок травматичної дії кулаків рук або ніг, взутих у тверде взуття, з послідуючим падінням потерпілого з висоти власного зросту на тверду поверхню та неодноразовому скольжінню по ньому та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав в повному обсязі та наполягав, що матеріали кримінального провадження є сфабрикованими, а потерпілий ОСОБА_18 його обмовляє. Показав, що дійсно ввечері орієнтовно восени 2019р., більш точно часу не пригадує, гуляв поблизу кафе «Точка», а потім зайшов на територію міського ринку м.Новодністровськ, де ОСОБА_18 разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_20 розпивали алкогольні напої. В цей день ОСОБА_18 святкував іменини. Вказав, що приєднався до компанії, проте невдовзі між ОСОБА_18 та ОСОБА_20 виникла суперечка на підвищених тонах, яка перейшла у бійку. Пригадав, що останні нанесли по кілька ударів один одному по обличчю та корпусу. Повідомив, що, уникаючи проблем, відійшов від місця бійки, проте через кілька хвилин отримав удар у вухо та на нього почав нападати ОСОБА_18 . Зауважив, що останній був дуже п`яний, поводився агресивно, а тому ОСОБА_4 змушений був, захищаючись, нанести йому удар у відповідь та відштовхнути від себе, внаслідок чого ОСОБА_18 впав на землю. Пригадав, що на той час у ОСОБА_18 на обличчі уже були сліди крові та ударів (синці/плями). Вказав, що загалом наніс не більше двох ударів, а після падіння потерпілого прислухався до слів ОСОБА_19 , який розборонив їх, та на цьому сутичка закінчилася. Вказав, що на цей час ОСОБА_20 з ними уже не було, а після інциденту і обвинувачений пішов з території ринку. Зауважив, що в подальшому його забрали до поліції, однак, нічого при ньому не знайшли; під час допиту з`ясовували чи не вкрав він 3 тисячі доларів США у потерпілого. Як йому відомо, через деякий час викрадений у ОСОБА_18 рюкзак та кошти знайшли, до крадіжки причетний інший чоловік. Наголосив, що у нього не було неприязних відносин із ОСОБА_18 , на ринку вони не сперечались та не сварились, а тому у нього були відсутні будь-які мотиви для заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_18 в судовому засіданні 30 січня 2020 року показав, що не був знайомий із обвинуваченим до побиття. Пригадав, що у день свого народження, 11 грудня 2019 року, ввечері біля магазину «Фаворит», навпроти кафе «Точка», що в м.Новодністровськ, він зустрівся із ОСОБА_19 , з яким були присутні ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . В ході розмови потерпілий запропонував присутнім випити за його день народження, купив пляшку горілки і за пропозицією хлопців всі пішли на базар. На базарі вони розпили пляшку, після чого потерпілий купив ще одну. Вказав, що коли зібрався йти, то між ним і ОСОБА_20 виникла суперечка, яка переросла у бійку. Зазначив, що в подальшому йому почали наносити удари з різних сторін, збили з ніг та продовжили бити лежачого по голові та тулубу. При цьому, потерпілий не бачив хто саме його бив, оскільки намагався прикрити голову від ударів. Пригадав, що попереду нього стояли ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а тому, припускає, що ззаді його міг бити ОСОБА_4 , який підійшов пізніше, оскільки ОСОБА_21 на цей час компанію уже покинув. Зазначив, що коли піднявся із землі, то дивився на ОСОБА_20 , вважаючи останнього винним у побитті, та хотів до нього підійти, але хтось зі сторони знову наніс йому удар по голові, можливо ломом, та збив з ніг. Впевнений, що його били кілька осіб, оскільки удари наносились з різних сторін, загалом близько десяти. Зазначив, що після того, як відчув сильний удар в голову, втратив свідомість, а коли опритомнів, то виявив, що лежить на території базару в крові один, а його рюкзак вкрали. Коли піднявся, то неподалік, біля кіоску помітив тінь, а, підійшовши, побачив ОСОБА_4 з вкраденим рюкзаком. Вказав, що ОСОБА_4 накинувся на нього, збив з ніг та почав його бити по голові та в обличчя, заголом нанісши близько десяти ударів. Повідомив, що не міг оборонятися, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння та побитий. В подальшому ОСОБА_4 з місця події втік, а потерпілий звернувся до поліції, де повідомив про побиття чотирма особами та крадіжку грошей. Вказав, що не примирився з обвинуваченим, останній ні вибачень, ні компенсації витрат на лікування не надав, а тому у нього наявні претензії до ОСОБА_4 .

В подальшому потерпілий ОСОБА_18 в судовому засіданні 13 лютого 2020 року уточнив, що спочатку суперечка розпочалася між ним та ОСОБА_20 , яка тривала близько 2 хвилин, але в бійку не переросла. На той час ще були присутні ОСОБА_19 і ОСОБА_21 . Наголосив, що в цей день суперечки між ним та ОСОБА_4 не було. Вказав, що перед втратою свідомості відчув один удар у голову, який хтось наніс йому ззаді. Вважає, що це не міг бути ні ОСОБА_19 , ні ОСОБА_20 , оскільки останні стояли попереду нього, а не ззаді; припускає, що це був ОСОБА_4 . Зазначив, що коли отямився, то ОСОБА_20 вже не було, а ОСОБА_4 побачив тоді, коли почав шукати свій рюкзак. При цьому, ОСОБА_4 напав на нього, збив його з ніг та, сидячи зверху на ньому, бив кулаками, нанісши близько двадцяти ударів в обличчя; інших осіб він не бачив, більше ніхто його не бив.

Також потерпілий подав письмову заяву про продовження розгляду справи у його вітсутності, зазначивши, що при визначені міри покарання покладається на розсуд суду, бажає для обвинуваченого суворого покарання (а.с. 216 том 2).

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні 30 січня 2020 року показав, що знає ОСОБА_4 близько 15 років. Пригадав, що восени 2019 року, більш точну дату не пам`ятає, біля магазину-кафе «Точка» зустрів своїх знайомих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а через декілька хвилин до них приєднався потерпілий. Останній повідомив присутніх, що у нього день народження та, купивши пляшку горілки, вони компанією пішли на базар, де й розпили алкоголь. Після цього всі вийшли з території базару та біля бару «Діана» між ОСОБА_20 та потерпілим ОСОБА_18 розпочалась словесна суперечка, без бійки чи шарпанини. Свідок повідомив, що після цього попрощався із присутніми та пішов додому, а ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та потерпілий ОСОБА_18 залишились. Зауважив, що ОСОБА_4 у той вечір із згаданими вище особами не бачив, останній з ними алкоголь на ринку не розпивав.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні 13 лютого 2020р. показав, що знайомий зі ОСОБА_4 . Пригадав, що 11 грудня 2019 року до нього з ОСОБА_19 та ОСОБА_21 біля магазину «Фаворит» підійшов ОСОБА_18 , після чого вони пішли розпивати алкогольні напої на ринок, з правої сторони від входу. Вказав, що загалом ОСОБА_21 пробув із ними близько 40 хв. та пішов додому, а після цього через 10 хв. прийшов ОСОБА_4 . Вказав, що оскільки всі були нетверезі, то періодично виникали словесні суперечки. При цьому, не чув з чого почався конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_18 та не бачив як розпочалась між ними бійка. Звернув увагу на потерпілого та обвинуваченого лиш тоді, коли вони обоє впали на землю, після чого розбороняти їх пішов ОСОБА_19 . Враховуючи, що було темно свідок не бачив як проходила бійка та хто, кому, як і куди наносив удари. Заперечував, що бійка була між ним та ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні 14 травня 2020р. показав, що знайомий зі ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , останнього знає з дитинства. Пригадав, що напередодні Нового року, точної дати не пам`ятає, він зустрівся із ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , пізніше підійшов ОСОБА_18 . Останній повідомив про свій день народження, купив горілки і вони компанією пішли на міський ринок. В цей час їх побачив ОСОБА_4 і сказав, що підійде пізніше. Зазначив, що, коли розпили першу пляшку горілки, він з ОСОБА_18 пішли в магазин «Фаворит», де останній купив ще одну, та вони продовжили випивати. Пригадав, що в подальшому ОСОБА_21 пішов додому, а вони залишились втрьох: ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 . Між потерпілим та ОСОБА_20 виникла словесна суперечка. Через певний час, коли ОСОБА_20 відійшов, до них приєднався ОСОБА_4 і вони продовжували випивати. Згодом між ОСОБА_18 і обвинуваченим зав`язалася сварка, розпочалася шарпанина, в ході якої ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_18 на металевий стіл та наніс йому три-чотири удари в область голови та обличчя, при цьому однією рукою тримаючи нагнутим потерпілого над столом. Зауважив, що не бачив, щоб ОСОБА_4 бив ОСОБА_18 ногами по тулубу, як і не бачив, щоб ОСОБА_18 падав на землю. Пригадав, що у ОСОБА_18 почала текти кров з носа, а тому свідок спробував їх розборонити, однак без успіху. В подальшому бійка між обвинуваченим та потерпілим завершилася сама по собі, проте тривала суперечка. Після завершення бійки свідок місце події покинув, на ринку залишився ОСОБА_18 , ОСОБА_4 і ОСОБА_20 . Також вказав, що в цей вечір у ОСОБА_18 дійсно був рюкзак, який той тримав на спині, під час штовханини зі ОСОБА_4 рюкзак скинув на землю.

При цьому, суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_19 , які останній розпочав надавати у судовому засіданні 30 січня 2020 року, оскільки свідок в цей день був в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із чим його допит й було зупинено.

Також судом досліджено надані учасниками справи письмові докази: витяг з кримінального провадження №0000200 від 12.12.2019р. (а.с.74 том 2); протокол прийняття заяви ОСОБА_18 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.12.2019р., згідно якого в ході суперечки потерпілого побив ОСОБА_4 , спричинивши тілесні ушкодження (а.с.75-77 том 2); заява ОСОБА_18 про залучення до провадження як потерпілого від 12.12.2019р., згідно якої словесна суперечка потерпілого із ОСОБА_20 та ОСОБА_4 переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_18 спричинено сильну фізичну біль ОСОБА_4 (а.с.78 том 2); постанова про призначення судово-медичної експертизи від 12.12.2019р. (а.с.80 том 2); висновок експерта № 170 від 17.12.2019р., згідно якого у ОСОБА_18 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий піднадкістковий перелом восьмого ребра зліва по підпахвинній лінії, закритий перелом кісток носу, рана скроневої ділянки волосистої частини голови справа, синці верхнього та нижнього повіка правого ока, верхнього та нижнього повіка лівого ока, по задньому краю лівої здохвинної кістки, садна правої завушної ділянки голови, правої вушної раковини, скроневої ділянки голови справа, спинки носу, верхньої губи зліва, нижньої губи зліва, підборіддя по серединній лінії, в проекції сьомого ребра по правій середньо-ключичній лінії, по верхньому краю крила здохвинної кістки зліва, в проекції лівого кульшового суглобу, в проекції другого поперекового хребця, правої поперекової ділянки спини, тильної поверхні правого зап`ястя китиці руки та суглобових поверхонь пальців, тильної поверхні лівого зап`ястя китиці руки та суглобових поверхонь пальців, передньої поверхні правого колінного суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу, які виникли від щонайменше 20 разової дії твердих тупих предметів або удару об такі, цілком можливо внаслідок травматичної дії кулаків рук або ніг, взутих в тверде взуття, з послідуючим падінням потерпілого з висоти власного зросту на тверду поверхню та неодноразовому скольжінню по ньому, про що можуть свідчити наявні у нього садна. По часу свого виникнення відповідають на 11.12.2019р., відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (а.с.81-82 том 2); постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 18.12.2019р. з ч. 1 ст. 126 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України (а.с.83-84 том 2); заява ОСОБА_4 про відмову від проходження судово-медичної експертизи від 12.12.2019р. (а.с.85 том 2); повідомлення про підозру від 21.12.2019р. (а.с.108-110 том 2).

Інші докази відсутні та сторонами кримінального провадження або потерпілим суду не надавались.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно позиції ВС, висловленій у постанові Касаційного кримінального суду ВС від 23.06.2020р. по справі № 159/3738/16-к, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Суд критично ставиться до показань потерпілого та свідків, які перебували у стані алкогольного сп`яніння, та, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, беручи до уваги мінливість показів ОСОБА_18 , взаємну неузгодженість показань потерпілого та свідків як щодо місця бійки, так і щодо її учасників, причини виникнення, кількості нанесених ударів зі сторони обвинуваченого, приходить до висновку, що наявних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку недостатньо для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, поза розумним сумнівом, а тому останнього по вказаному епізоду слід виправдати.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Запобіжний захід в межах даного об`єднаного кримінального провадження обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на зазначене, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягнення судові витрати на проведення експертизи № 602-Р від 30.11.2020р. на загальну суму 3269,00 грн. (а.с.108 том 4).

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст.ст. 5, 12, 60, 63, 65-67, 70, ч.1 ст.122, ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, керуючись ст.ст. 84-86, 89, 94, 95, 98-101, 118, 124-126, 228, 231, 240, 368-371, 373-376, 392-395,532 КПК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», № 10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», № 2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання - позбавлення волі строком на 3 роки.

Строк відбування покарання обчислювати з дати затримання.

ОСОБА_4 виправдати за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із недоведеністю його вини.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Сокирянським РС УДМС України в Чернівецькій області 23.07.2015р.) на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на загальну суму 3269,00 грн. (три тисячі двісті шістдесят дев`ять гривень 00 копійок).

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Nokia», модель «Lumia 920 Black RM-821», imei НОМЕР_1 , який знаходяться при матеріалах провадження, повернути власнику ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «ZTE», модель «Blade X3 T620 A452 Gold», імеі НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , золотистого кольору, чохол до мобільного телефону з написом «Never stop dreaming», SIM-карту оператора «Київстар» за № НОМЕР_4 , ліхтарик чорного кольору, один пакет (сумка) для речей з написом «Ашан», які знаходяться при матеріалах провадження, повернути власнику ОСОБА_10 ;

- одну пару спортивних чоловічих штанів марки «TOVTA», модель «RK8808», сірого кольору, та одну пару спортивних чоловічих штанів марки «SPORTS», розмір XXL, чорного кольору, ліхтарик світлодіодний марки «Right Hausen», модель «Ever HN 31.5.03.2 3W + 20 SMD LED», які знаходяться при матеріалах провадження, повернути власнику ОСОБА_11 ;

- шматок сала (порося) вагою 535 г, яке передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_11 залишити останньому;

- спортивний велосипед марки AZIMUT, синій з сірим кольором, ліва та права педаль пошкоджені, які передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 залишити останньому;

- диск CD-R «Verbatim», 700Mb/52х/80min, серійний №LH3155VJ21004457D3, із відеозаписом слідчого експерименту за 19 жовтня 2019р. залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Чернівецького апеляційного суду через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: