Справа №750/9649/20
Провадження №1-кп/750/49/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004173 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смолянка, Куликівського району, Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 07.06.2018 Новозаводськоим районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту;

- 29.08.2018 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого 14.01.2020 по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.06.2020, у період часу з 20:00 год. по 22:00 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «bm-radsport» вартістю 2500 грн., який належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Далі, 01.07.2020, близько 20:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, умисно, повторно, шляхом обману раніше незнайомої ОСОБА_9 , під приводом здійснення освячення золотих прикрас, та не маючи наміру їх подальшого повернення, заволодів ланцюжком, виготовленим із золота 585-ї проби, масою 9,0 г, вартістю 14 589, 30 грн., та підвіскою у вигляді хрестика, виготовленої із золота 585-ї проби, масою 2,0 г, вартістю 3242,07 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 17 831 грн. 37 коп.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 16.07.2020, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно зі спальної кімнати викрав чоловічий підрясник вартістю 500 грн., який належить ОСОБА_4 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 30.07.2020, близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на території КНП «Чернігівська обласна лікарня», що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Волковича №25, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, під приводом перерахування грошових коштів, отримав від ОСОБА_5 банківську картку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яка є електронним платіжним документом, та являється офіційним документом, який виданий ОСОБА_5 , яка являється її держателем, та яка належить банку-емітенту Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», якою в подальшому, в присутності потерпілої ОСОБА_5 , заволодів шляхом обману, після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, умисно, повторно, шляхом обману ОСОБА_5 , заволодів її мобільним телефоном марки «Ergo» моделі F181 step, вартістю 173 грн. 50 коп., із сім-картою мобільного оператору «лайфселл», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, на балансі якої перебували грошові кошти в сумі 145 грн., та з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 318 грн. 05 коп.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 186 КК України визнав частково. Зокрема, повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, стосовно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та у повному обсязі підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, погодившись з часом, місцем, способом, мотивом, метою, наслідками та всіма іншими обставинами щодо вчинення ним цих кримінальних правопорушень, а також з найменуванням, кількістю та вартістю викраденого майна, розміром завданої шкоди, котрі були встановлені та вказані правильно і всі ці обставини він визнає повністю. У скоєному розкаявся, жалкував з приводу ним вчиненого, просив врахувати незадовільний стан здоров`я та не призначати суворого стягнення. Не визнав повністю свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Суду пояснив, що того дня він побачив потерпілу ОСОБА_5 і підійшов, щоб підкурити. Підкурив, спитав час і запропонував їй випити. Вона спочатку відмовилась, сказала, що йде у лікарню, а коли він запропонував її пригостити, вона одразу погодилась, і вони випили пів пляшки горілки, розговорились. Він розповів, що у нього є знайомий в якийсь секті, який допомагає малозабезпеченим і може їй перерахувати гроші, тому він попросив у неї телефон подзвонити знайомому, вона погодилась, але він не додзвонився. Після чого вони продовжили вживати горілку. Потерпіла ще 2-3 рази давала йому телефон, щоб він дзвонив знайомому. Через деякий час він знову попросив в неї телефон і вона дала, він додзвонився до знайомого, і той погодився перерахувати 250 грн., але для цього йому потрібен був номер картки та прізвище, ім`я, по батькові, і зателефонувати просив пізніше, бо був зайнятий. Ввечері знову зателефонував, потерпіла назвала свої дані і він їх продиктував. Взяв ще горілки і пішов її проводжати до обласної лікарні. Потім підійшли до банкомату перевірити чи надійшли гроші, але грошей ще не було, вона 3 рази у його присутності перевіряла. Повернулись знову до обласної лікарні, допили горілку. Зазначив, що у нього не було умислу викрасти в неї майно, оскільки він міг це зробити одразу чи декілька разів, але він цього не зробив. Він знову сказав їй: « ОСОБА_10 я передзвоню, уточню переслав він гроші чи ні, можливо з номером картки проблеми». Вона сама віддала йому телефон і картку, він почав набирати номер і відійшов на 2-3 м, а вона в цей час почала кричати, мабуть вже п`яна була. Він їй сказав, що зателефонує і поверне, але вона все одно кричала. Він хотів повернути їй телефон, але вона його не втримала і той впав, а сам побіг, сім-картку витягнув, щоб не залишився номер знайомого у неї, картку банку викинув у кущі. За ним почали бігти два чоловіки, він злякався їх і тому побіг. Він не зрозумів, що це охоронці, думав, що його побити хочуть. Також вказав, що з телефону дзвонив 3-4 рази лише зі згоди та дозволу потерпілої. Вказав, що в нього була можливість зняти гроші, але він цього не хотів робити і телефон забирати наміру не було, тому вину за цим епізодом не визнає повністю.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованих йому діянь, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357 КК України підтверджується свідченнями потерпілих, свідків та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що в нього викрали підрясник, а також чотки та хрест. Обвинувачений приходив нібито для бесіди до церкви, приходив з жінкою, поки жінка розмовляла, обвинувачений скрізь ходив, а наступного дня він виявив відсутність майна. Підрясник висів, а у кишені був хрест, який він поклав туди після служби. Потім підрясник повернули.

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила суду, що в липні 2020 року йшла з обласної лікарні, обвинувачений, якого раніше не знала, запропонував допомогти нести речі, сказав, що він священик, допомагає людям. Сказав, що хоче допомогти їй, перерахувати гроші, попросив картку банківську пенсійну і вона йому її віддала, щоб він записав номер, бо хотів на лікування перерахувати кошти. Картку віддала йому в руки, в своїх руках тримала телефон. Він попросив телефон, щоб зателефонувати і вона сама віддала йому. Вона з ним випила трохи горілки, потім її довів до лікарні, запропонував ще раз випити з ним. Він з її дозволу взяв телефон і зателефонував комусь, потім повернув телефон, після цього ще декілька разів з її дозволу брав телефон і повертав. Телефон з рук він не виривав. Картку банківську і телефон вона сама віддала. Коли він почав відходити, вона стала кричати, а до цього віддала йому все добровільно. Спілкувались вони тривалий час. За цей час вона йому декілька разів давала телефон і він повертав. А потім дала йому телефон знову зателефонувати і картку, щоб звірити номер. Він сказав, що йому потрібно у туалет і відійшов від неї на 3 м, вона стала казати, щоб віддав речі, а він побіг. Телефон кинув їй під ноги, а сім-картка з нього та банківська картка залишились у нього. Вона сама віддала йому телефон і картку, оскільки він сказав, що перерахує кошти. Вважала, що він все поверне, з рук він у неї нічого не виривав, не забирав. Хвилювалась тоді, тому і сказала, що він забрав. Вказала, що телефон сама віддала обвинуваченому, щоб він зателефонував знайомому з приводу грошей, а картку, щоб перерахував гроші на її рахунок, а потім зрозуміла, що він її обманює і почала кричати.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він працює охоронцем в Чернігівській обласній лікарні. Влітку 2020 року він був на зміні, робили обхід, почули крики жінки і він побіг за чоловіком. Жінка кричала, нібито щось викрали. Він чоловіка наздогнав, але той вирвався і побіг. Після цього викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він працює охоронцем в Чернігівській обласній лікарні. Влітку 2020 року, у вечірній час, при обході території почув крик жінки, що забрали телефон і картку банківську. Жінка сказала, що він її обманув, представився батюшкою, вирвав телефон із рук і побіг. Напарник його наздогнав, але обвинувачений вирвався і втік. Він викликав поліцію.

Окрім зазначеного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому діянь, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357 КК України, підтверджується наданими та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

-рапортом від 18.06.2020, згідно якого 18.06.2020 о 22:14 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_5 , з під`їзду викрали велосипед фіолетово-чорного кольору, заявник ОСОБА_8 ;

-заявою про вчинення кримінального правопорушення від 18.06.2020;

-заявою ОСОБА_7 від 17.07.2020, згідно якої останній добровільно видав працівнику поліції велосипед чорно-фіолетового кольору, номер рами SM-SP 16;

-рапортом від 01.07.2020, згідно якого 01.07.2020 о 20:49 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_6 , на вулиці заявниця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 30 хвилин тому зустріла невідомого чоловіка, який представився священиком (отець Іоній) та провів заявницю додому, де проводив обряди. Остання віддала чоловіку в хустинці хрестик з жовтого металу з діамантом та ланцюг з металу жовтого кольору, також виявила зникнення гаманця, чорного кольору з грошовими коштами в сумі 600 грн.;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.07.2020;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_4 просить провести перевірку за фактом викрадення підрясника чорного кольору, в якому в кишенях знаходились ієрейський хрест зі срібла 1986 року, чотки чорного кольору, носова хустка синього кольору, з будинку за місцем мешкання, після прийому батюшкою ОСОБА_13 двох невідомих осіб, а саме жінки та чоловіка, що мало місце близько 18:00 год. 16.07.2020 року за місцем мешкання ( АДРЕСА_4 );

-заявою ОСОБА_7 від 17.07.2020, згідно якої останній добровільно, без будь-якого тиску надав працівнику поліції підрясник, чотки чорного кольору і носовий платок синього кольору в клітку;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_5 просить провести перевірку по факту відкритого заволодіння її майном невідомим чоловіком, що мало місце 30.07.2020 року близько 21:00 год. на території КНП «Чернігівська обласна лікарня»;

-заявою від 30.07.2020 про добровільну видачу ОСОБА_11 працівникам ЧВП ГУНП в Чернігівській області сумки у вигляді гаманця, в середині якої знаходяться гроші, та документи незнайомого громадянина;

-протоколом огляду місця події від 17.07.2020, з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого слідчим був проведений огляд кладовища «Яцево» за адресою: м. Чернігів, вул. Кленова, в ході якого було виявлено та вилучено велосипед фіолетово-чорного кольору, номер рами SM-SP 16, виробництва Японії;

-протоколом огляду місця події від 01.07.2020, з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого слідчим було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено сліди рук, спортивна кофта;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2020, 12.08.2020, 13.08.2020, 17.08.2020, проведених за участю потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , під час яких останні, з осіб, зображених на фотознімках, впізнали чоловіка на фотознімку №4, №2, №3, №1, №2, №4, відповідно, вказавши, що саме цей чоловік заволодів відкрито належним майном потерпілої ОСОБА_5 ; чоловік, котрого затримали на території ЧОЛ 30.07.2020, та який вчинив відкрите заволодіння майном та намагався втекти; 16.07.2020 близько 18-19 год. перебував в будинку АДРЕСА_4 ; викрав велосипед, що належить потерпілому ОСОБА_8 та заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 . Згідно довідок до вказаних протоколів, на фотознімку під №4, №2, №3, №1, №2 та №4, відповідно, зображений ОСОБА_7 ;

-протоколом огляд речей від 17.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 добровільно видав підрясник священицький чорного кольору, чотки чорного кольору та носову хустинку;

-протоколом огляду місця події від 30.07.2020, з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого на ділянці місцевості прилегла територія до буд. АДРЕСА_7 було виявлено та вилучено гаманець, чохол, паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний код, договір з ломбарду Скарбниця, зіп-пакет, чек Приватбанку, аркуш паперу з надписами, аркуш з орнаментом, недопалок, брелок, сім-картку, тримач до сім-картки, купюри сувенірні в доларах, номіналом 100 60 шт., 50 17 шт, 50-33 шт.;

-протоколом огляду речей від 03.08.2020, відповідно до якого слідчим в службовому кабінеті було оглянуто речі, вилучені під час ОМП від 30.07.2020 р.;

-протоколом огляду речей від 31.07.2020, за участю потерпілої ОСОБА_5 , згідно якого слідчим було оглянуто мобільний телефон марки «Ergo F181 step» в корпусі чорного кольору з червоними вставками.

Відповідно до висновків експерта №831 від 20.08.2020, №797 від 12.08.2020, №789 від 10.08.2020 було встановлено ринкову вартість майна, яке належить потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №495 від 01.10.2020, ОСОБА_7 наркологічне лікування не показане.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №494 від 01.10.2020, у ОСОБА_7 на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється мав місце психічний розлад у формі легкої розумової відсталості, але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_7 на теперішній час має місце психічний розлад у формі легкої розумової відсталості, але він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення.

Аналізуючи в сукупності надані сторонами кримінального провадження та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 , а його дії вірно кваліфікованими:

- за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, згідно викладеного обвинувачення, ОСОБА_7 обвинувачується за ч.1 ст. 357 КК України та ч.2 ст. 186 КК України, а саме йому інкримінується викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, зокрема, зазначається, що ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 30.07.2020 близько 21 год. 00 хв., перебуваючи на території КНП «Чернігівська обласна лікарня», що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Волковича №25, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, умисно, повторно, під приводом перерахування грошових коштів, отримав від ОСОБА_5 банківську картку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яка згідно положення закону від 2 жовтня 1992 р. №2657-ХІІ «Про інформацію», Закону від 5 квітня 2001 р. №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону від 22 травня 2003 р. №851-ІV «Про електронні документи та електронний документообіг», «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 8 жовтня 1998 р. №414, і примітки ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, та являється офіційним документом, який виданий ОСОБА_5 , яка являється її держателем, та яка належить банку-емітенту Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», якою в подальшому відкрито, в присутності потерпілої ОСОБА_5 заволодів, після чого, подовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, шляхом ривку з рук ОСОБА_5 відкрито викрав мобільний телефон марки «Ergo» моделі F181 step, вартістю 173 грн. 50 коп., із сім-картою мобільного оператору «лайфселл», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, на балансі якої перебували грошові кошти в сумі 145 грн., та з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 318 грн. 05 коп.

Разом з тим, дослідивши усі наявні у справі докази, перевіривши доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, показання потерпілої ОСОБА_5 , надані нею в судовому засіданні, обвинуваченого, суд дійшов висновку про те, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки у діях обвинуваченого стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами основну ознаку об`єктивної сторони грабежу - відкрите викрадення чужого майна, виходячи з наступного.

Так, виходячи з положень ст. 186 КК України, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна. При цьому, викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Таким чином, основною ознакою об`єктивної сторони грабежу є відкрите викрадення майна.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Поряд з наведеним, відповідно до положень ст. 190 КК України, шахрайство - це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

Отже, предметом шахрайства є як чуже майно, так й право на нього.

З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

При цьому, обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього.

Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно. Тобто, при шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього.

При цьому, на відміну від відкритого викрадення майна (грабежу), закінченим шахрайство вважається з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього.

Як встановлено в судовому засіданні, за показаннями потерпілої ОСОБА_5 , остання сама добровільно передала ОСОБА_7 свою банківську картку та мобільний телефон, під приводом здійснення ним дзвінка та перевірки нібито перерахованих його знайомим грошових коштів на її картку, що є ознаками саме об`єктивної сторони шахрайства (ст. 190 КК України), а не відкритого викрадення майна (грабежу), оскільки жодного ривка з рук ОСОБА_5 мобільного телефону не було та й банківську картку остання передала обвинуваченому сама добровільно, про що вона неодноразово стверджувала в судовому засіданні при її допиті.

Так, виходячи з обставин, які встановлені під час судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_5 було викрито шахрайські дії ОСОБА_7 , і з метою припинення злочинних дій останнього та повернення банківської картки та мобільного телефону, вона почала кричати, щоб той повернув її речі, коли зрозуміла, що він її обманув. Тобто, ОСОБА_5 зрозуміла, що її ввели в оману, вже після того, як вона добровільно передала своє майно ОСОБА_7 і останній почав відходити від неї, тобто фактично після того, як шахрайські дії ОСОБА_7 завершені і кримінальне правопорушення, а саме, шахрайство, вже було закінченим.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_5 , а саме стосовно місця, часу, факту заволодіння майном, що беззаперечно доведено доказами, дослідженими судом. Аналіз фактичних обставин та доказів у кримінальному провадженні свідчить про те, що майном потерпілої ОСОБА_5 , зазначеним у обвинувальному акті, заволодів шляхом обману саме обвинувачений ОСОБА_7 .

Разом з тим, суд вважає необґрунтованою позицію обвинуваченого та його захисника у тій частині, що ОСОБА_7 взагалі не мав умислу та корисливих мотивів на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 , а показання обвинуваченого дані на свій захист такими, що направлені на уникнення можливої відповідальності за вчинений ним злочин проти власності.
Такий висновок суд зробив, виходячи з даних, які містяться у показаннях потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_7 . Так, твердження обвинуваченого про відсутність у нього умислу на заволодіння майном потерпілої, а лише наявність наміру допомогти останній шляхом переведення грошових коштів на її рахунок, не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки це не підтверджено жодним доказом, з огляду на те, що ані на стадії досудового розслідування, ані під час судового розгляду обвинуваченим та його захисником не заявлялось про дійсне існування особи, якій нібито телефонував ОСОБА_7 , та яка нібито мала намір перерахувати кошти потерпілій, не було зазначено анкетних даних такої особи, для можливого надання свідчень такою особою на підтвердження вказаних обставин обвинуваченим. Свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині мають неконкретний характер та суперечать встановленим судом обставинам.

До того ж, з наданих в судовому засіданні показань потерпілої ОСОБА_5 і обвинуваченого, слідує, що останній неодноразово підходив з потерпілою до банкомату для перевірки нібито надісланих коштів, вочевидь маючи на меті отримання необхідних даних для подальшого розпорядження карткою.

Зазначене, у своїй сукупності, свідчить про те, що дійсно 30.07.2020 ОСОБА_7 , мав умисел на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 , шляхом обману останньої.

Суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, приходить до переконання, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України не знайшло свого підтвердження в ході проведеного судового розгляду даного кримінального провадження, а дії обвинуваченого слід перекваліфікувати на ч.2 ст. 190 КК України у відповідності до права суду, закріпленого у ч.3 ст. 337 КПК України.

Отже, у цій частині дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

З врахуванням наведених вище обставин, які були встановлені під час судового розгляду, беручи до уваги показання потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого, дії останнього за ч.1 ст. 357 КК України слід кваліфікувати, як заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства, і його вина доведена.

Посилання ж сторони захисту на ту обставину, що сторона обвинувачення у обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 при формулюванні обвинувачення за ч.1 ст. 357 КК України послалась на деякі норми законодавства України, які на даний час втратили чинність, суд вважає слушними.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 02 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Електронний платіжний засіб має містити обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

Тобто, аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що платіжна картка є різновидом офіційних документів. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2019 та узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.06.2011.

Таким чином, по даному кримінальному провадженню встановлено, що платіжна банківська картка Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 , є офіційним документом, і відповідно, предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину щодо злочинів, вчинених стосовно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 .

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а саме потерпілої ОСОБА_9 , 1944 р. народження, про що вказано в обвинувальному акті. Тоді як, вказана в обвинувальному акті обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи з інвалідністю, свого підтвердження під час судового розгляду не знайшла, оскільки стороною обвинувачення доказів цього не надано.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, відповідно до ст.12 КК України, їх наслідки, кількість та вартість викраденого, фактичні обставини провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, незадовільний стан здоров`я, що підтверджується наданими медичними документами, що він перебуває на обліку у лікаря психіатра, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, характеристики з місця проживання, навчання та з місць відбування покарання, дані щодо попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, а саме, що обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за скоєння аналогічних правопорушень, після попередньої судимості не став на шлях виправлення і знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності в період непогашеної та не знятої у встановленому порядку судимості, а саме вже через 5 місяців після звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком суду, крім того, враховуються обставини, які пом`якшують покарання, та обставина, яка обтяжує покарання, висновок органу пробації, відповідно до якого вказано, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства, у зв`язку з чим, на підставі викладеного, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки відсутні підстави для обрання стосовно нього покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, тобто необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей закону, якими передбачене покарання за вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення.

Підстав до застосування положень ст. 69 КК України та ст. 75 КК України за вищенаведених обставин суд не вбачає.
При призначенні обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, суд керується вимогами ч.1 ст. 70 КК України та виходить із принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 необхідно обчислювати з 24 вересня 2020 року, з дня фактичного затримання.

Цивільні позови не заявлялись. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час здійснення досудового розслідування в розмірі 1797 грн. 95 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;

за ч.2 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі;

за ч.1 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 24 вересня 2020 року, тобто з дня фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.
Речові докази:

- мобільний телефон марки Ergo F181 Step, який належить ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_1 та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_15 , підрясник чорного кольору, чотки чорного кольору, носова хустина, які належать ОСОБА_4 , велосипед фіолетово-чорного кольору з номером рами НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , та передані на зберігання під розписку власникам залишити власникам;

- спортивну кофту повернути власнику ОСОБА_7 ;

- гаманець, чохол, недопалок, сувенірні купюри номіналом 100 60 шт., 50-17 шт., 50-33 шт., зіп-пакет, брелок НОМЕР_3 , сім-карту, тримач до сім-карти, договір фінансового кредиту «Скарбниця» №381-20008748 від 27.07.2020, сліди рук, вилучені під час проведення огляду місця події 01.07.2020 знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1