Справа № 487/494/21
Провадження № 1-кс/487/829/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000658 від 12.11.2019 року

ВСТАНОВИВ:

28.01.2021 рокуОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 30.10.2020 року, у якій просив скасувати зазначену постанову, мотивуючи свої вимоги тим, що із оскаржуваною постановою він не згоден, вважає її невмотивованою, винесеною передчасно та такою, що підлягає сумніву, оскільки перевірка проведена не об`єктивно, поверхнево та формально, без дослідження всіх обставин справи. Слідчим ТУ ДБР м. Миколаєва ОСОБА_4 не було вжито всіх заходів спрямованих на всебічне, повне та неупереджене розслідування по факту порушення закону України та його прав, як громадянина України, а встановлені ним факти не отримали належної правової оцінки, що і послужило підставою для його звернення до суду.
Ухвалою суду судове засідання по розгляду скарги неодноразово призначалось до розгляду в режимі відеоконференції, але ОСОБА_3 на зв`язок не вийшов, заяв чи клопотання від нього на адресу суд не надходило.
Представник Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві в судовому засіданні був відсутній, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого під час розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження та представника Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено та із матеріалів скарги вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000658 від 12.11.2019 року. Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000658 від 12.11.2019 вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2019 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважену особу прокуратури Одеської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 14.06.2019 року. Згідно заяви від 14.06.2019 ОСОБА_3 вказує на можливе вчинення кримінального правопорушення окремими співробітниками Одеської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№14) під час відбування заявником покарання. Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 30.10.2020 року кримінальне провадження № 0000658 від 12.11.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.

Під час досудового розслідування слідчим у кримінальному провадженні № 0000658 від 12.11.2019 було допитано заявника ОСОБА_3 в якості свідка, також допитано в якості свідка начальника відділення соціально-психологічної служби установи ОСОБА_5 та начальника установи ОСОБА_6 . Також слідчим у ході досудового розслідування з ДУ «Одеська виправна колонія №14» в порядку ст.ст.40, 93 КПК України витребувано та отримано копії документів стосовно ОСОБА_3 . Так, в оскаржувані постанові слідчим зазначено, що проведеним досудовим розслідуванням не встановлено жодних даних, які б свідчили про перевищення службових повноважень службовими особами ДУ «Одеська виправна колонія №14», у тому числі щодо завдання ОСОБА_3 матеріальних збитків. Окрім цього, не встановлена наявність супроводження вказаних дій насильством, погрозами його застосування або діями, що ображають гідність, а тому об`єктивних доказів наявності в їх діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, немає.
Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в у встановленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, зокрема, слідчим в даному кримінальному проваджені не встановлено коло осіб, які відбували покарання із ОСОБА_3 та не допитано їх у якості свідків щодо фактів зазначених ОСОБА_3 у заяві про вчинення злочину, а саме щодо отримання останнім тілесних ушкоджень 05.07.2018 року та не вчинені інші процесуальні дії, по всебічному та об`єктивному розслідуванню.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30.10.2020 року є передчасною, оскільки останнім під час досудового розслідування не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 30.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000658 від 12.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1