Номер провадження: 11-сс/813/616/21
Номер справи місцевого суду: 511/574/21 1-кс/511/233/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської області від 30.03.2021 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000124 від 26.03.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого суді було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та накладений арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, а саме: два шкіряних гаманця чорного кольору, поміщено до сейф пакету INZ 2055820; грошові кошти на загальну суму 6611 гривень, поміщено до сейф пакету INZ 2055809; пістолет з маркуванням НОМЕР_1 та магазин з набоями у кількості 8 шт., поміщено до сейф пакету INZ 2055818; роутер чорного кольору марки «HUAWEI», поміщено до сейф пакету INZ 2055834; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та флеш носій з micro SD, поміщено до сейф пакету INZ 2055831; дві зв`язки ключей з металу жовтого кольору, поміщено до сейф пакету INZ 2055832; мобільний телефон чорного кольору марки «Apple» та мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi», поміщено до сейф пакету INZ 2055828; документи на ім`я ОСОБА_11 , поміщено до сейф пакету INZ 2055830; документи на ім`я ОСОБА_12 , поміщено до сейф пакету INZ 2055829; транспортний засіб марки «TOYOTA» моделі «RAV 4 HYBRID» чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «УЛФ - ФІНАНС».

Відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_9 , а саме: сумки чорного кольору «М. Такт», гаманця чорного кольору, двох банківських карток «Ощадбанк», двох карток «Приватбанку», дисконтних карт, травматичного пістолету ПМ, ключів від автомобілю SsangYong», документів на ім`я ОСОБА_9 , паспорту громадянина України, дозволу на носіння травматичного пістолету ПМ, водійського посвідчення та посвідчення співробітника органів МВС України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про задоволення клопотання слідчого на накладаючи арешт на майно, слідчий суддя прийшов до переконання, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, тому прийшов до висновку, що вилучені під час досудового розслідування предмети мають значення речових доказів та є підстави вважати, що в подальшому можуть бути використані, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 зазначила, що ухвала слідчого судді є незаконною в частині накладення арешту на майно ОСОБА_9 , з огляду на наступне:

- слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_9 внаслідок протиправних дій ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, тому фактично є потерпілим. Тимчасово вилучене належне йому майно і документи на його ім`я знаходилось у зачиненому автомобілі вбитого ОСОБА_14 , речовими доказами не є, спеціальний конфіскації не підлягають, не зберігають в собі слідову інформацію. Вилучений травматичний пістолет також не є речовим доказом, оскільки під час скоєння злочину ОСОБА_13 відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , знаходився в сумці останнього, яка залишалась в зачиненому автомобілі та ОСОБА_9 його не використовував;

- поза увагою слідчого залишилось те, що майно ОСОБА_9 , вилучене із автомобіля «Тойота» не підпадає під жодну ознаку, зазначену у ч.2 ст. 167 КПК України;

- слідчий суддя в ухвалі про арешт майна послався лише на обґрунтування слідчого, яка зазначила, що адвокатом не надано жодних документів, які підтверджують приналежність вказаних речей до ОСОБА_9 , проте вказані речі, а саме банківські карти, посвідчення та дозвіл є іменними та містять дані про належність їх саме ОСОБА_9 .

Посилаючись на наведені доводи, адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно ОСОБА_15 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_9 , а саме: сумки чорного кольору «М. Такт», гаманця чорного кольору, двох банківських карток «Ощадбанк», двох карток «Приватбанку», дисконтних карт, травматичного пістолету ПМ, ключів від автомобілю SsangYong», документів на ім`я ОСОБА_9 , паспорту громадянина України, дозволу на носіння травматичного пістолету ПМ, водійського посвідчення та посвідчення співробітника органів МВС України.

В частині накладення арешту на інше майно, зазначене в клопотання слідчого, ухвала слідчого судді не оскаржується.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_15 ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_8 та просивскасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, думку прокурора ОСОБА_6 , який частково заперечував проти її задоволення, в частині накладення арешту на пістолет та дозвіл на носіння зброї на ім`я ОСОБА_15 просив залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст. 170 КПК України зазначив, що вказане майно має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
Разом з тим, такий висновок слідчого судді суперечить матеріалам кримінального провадження.
Так, слідчий у клопотанні зазначив, що СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000124 від 26.03.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на підставі повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_13 , з невідомих причин, здійснив декілька пострілів з мисливської рушниці в громадянина ОСОБА_12 , 1982 року народження, від чого останній помер на місці.
Органом досудового розслідування 27.03.2021 року в період часу з 00 год. 12 хв. до 01 год. 13 хв. було проведено обшук транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «RAV 4 HYBRID» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «УЛФ - ФІНАНС», що був припаркований біля автомийкий розташованої за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Лиманське, вул. Гагаріна, 48, під час якого було виявлено та вилучено: два шкіряних гаманця чорного кольору, поміщено до сейф пакету INZ 2055820; грошові кошти на загальну суму 6611 гривень, поміщено до сейф пакету INZ 2055809; пістолет з маркуванням НОМЕР_1 та магазин з набоями у кількості 8 шт., поміщено до сейф пакету INZ 2055818; роутер чорного кольору марки «HUAWEI», поміщено до сейф пакету INZ 2055834; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та флеш носій з micro SD, поміщено до сейф пакету INZ 2055831; дві зв`язки ключей з металу жовтого кольору, поміщено до сейф пакету INZ 2055832; мобільний телефон чорного кольору марки «Apple» та мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi», поміщено до сейф пакету INZ 2055828; документи на імя ОСОБА_16 , поміщено до сейф пакету INZ 2055830; документи на імя ОСОБА_12 , поміщено до сейф пакету INZ 2055829; транспортний засіб марки «TOYOTA» моделі «RAV 4 HYBRID» чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «УЛФ - ФІНАНС».
Слідчий в клопотанні наголосив на тому, що вищевказані предмети мають значення речових доказів по даному кримінальному провадженню.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Аналіз змісту матеріалів, долучених до клопотання слідчого показав, що у зазначеному процесуальному документі в частині обґрунтування накладення арешту на майно ОСОБА_9 , не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, адже, окрім постанови про призначення групи прокурорів, створення групи слідчих, протоколу огляду місця події, витягу з ЄРДР, до клопотання не долучено жодного доказу на його обґрунтування та не доведено, що майно, на яке накладено арешт, а саме сумка чорного кольору «М. Такт», гаманець чорного кольору, дві банківські картки «Ощадбанк», дві картки «Приватбанку», дисконтні карти, ключі від автомобілю SsangYong», документи на ім`я ОСОБА_9 : паспорт громадянина України, водійське посвідчення та посвідчення співробітника органів МВС України, є предметом кримінального провадження.
Але у наданих слідчим матеріалах відсутні будь-які відомості про те, що документи, що посвідчують особу ОСОБА_9 , особисті речі, платіжні та дисконтні картки, ключі від автомобілю, є предметом кримінального правопорушення чи мають доказове значення у даному провадженні.
Разом з тим, з огляду на те, що 12.04.2021 слідчим призначена експертиза вилученої зброї, апеляційний суд вважає, що арешт майна травматичного пістолету ПМ, з магазином та набоями, дозволу на носіння травматичного пістолету ПМ до отримання результатів експертизи, є вмотивованим, оскільки має значення для встановлення обставин кримінального провадження.
За ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, за ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Разом з тим, у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не зазначено, якими доказами підтверджуються доводи слідчого про те, що вилучені документи, що посвідчують особу ОСОБА_9 , особисті речі, платіжні та дисконтні картки, ключі від автомобілю відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме: які саме чи були він об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги паредставника потерпілого про те, що арешт належних на законних підставах ОСОБА_9 паспорт громадянина України, водійське посвідчення та посвідчення співробітника органів МВС України, що є документом, які засвідчують особу, суттєво обмежує його права, як громадянина України.
Частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що ухвала є необґрунтованою, невмотивованою, оскільки слідчий суддя, окрім загальних формулювань та посилання на зміст клопотання слідчого, взагалі не навів мотивів на її обґрунтування, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Пославшись в ухвалі на необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, окрім наведення його змісту та цитування змісту процесуальних норм КПК України не зазначив, яких висновків він дійшов за результатами розгляду клопотання і не навів мотиви на обґрунтування такого рішення, зокрема, з огляду на наявність зазначених вище відомостей, не надавши оцінки письмовим запереченням та клопотанню представника потерпілого.
На думку апеляційного суду, наведені обставини свідчать про формальний підхід до розгляду клопотання слідчого, неповноту та неприпустиме спрощення судового розгляду.
Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчим до клопотання, а також апеляційному суду не надано жодних належних доказів, які підтверджують, що вилучені документи, що посвідчують особу ОСОБА_9 , особисті речі, платіжні та дисконтні картки, ключі від автомобілю відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Окрім того, надані слідчим матеріали, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, адже вони не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на зазначене вище майно, є безпідставним.
Визнаючи доводи апеляційноїскарги обгрунтованими та задовольняючи її, колегія суддів виходить з того, що, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.03.2021 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000124 від 26.03.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК Україн, в частині накладення арешту на майно ОСОБА_9 скасувати.
Клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 в частині арешту майна ОСОБА_9 задовольнити частково.

Накласти арешт на травматичний пістолет «ПМ-Т» з маркуванням НОМЕР_1 та магазин з набоями у кількості 8 шт., поміщені до сейф пакету INZ 2055818 та дозвіл на носіння травматичного пістолету ПМ на ім`я ОСОБА_9 .

В решті клопотання слідчого про арешт майна, вилученого у ОСОБА_9 відмовити.

В іншій частині, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4