Справа № 591/5209/21
Провадження № 1-кс/591/2060/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування щодо невиконання імперативних норм чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В:
26.07.2021 на електронну адресу суду надійшла вказана скарга ОСОБА_4 вих.№07/45 від 26.07.2021, в якій він просив:
1) зобов`язати відповідальну особу прокуратури Сумської області в порядку ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення прокурором прокуратури Сумської області ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України; прокурором Сумської області ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України; виконати вимоги ст. 214 КПК України та ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 18.06.2018 по справі 591/5154/15-к;

2) врахувати наявність кримінальних проваджень №0000203 від 26.09.2019 та №0000098 від 07.05.2021 та не здійснені заходи на усунення встановлених, в т.ч. судовим рішенням, порушень;

3) встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 неодноразово звертався до Сумської обласної прокуратури із заявами про вчинення прокурорами прокуратури Сумської області злочинів, пов`язаних з умисним невиконанням судових рішень, що набрали законної сили, імперативних вимог КПК, Конституції, Закону України «Про прокуратуру», неналежне виконання службовою особою правоохоронного органу службових обов`язків, зловживання службовим становищем, використання свого службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_4 .
Однак, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, та за відсутності у прокурора законних підстав для здійснення попередньої оцінки обґрунтованості заяв про злочин на наявність ознак складу кримінального правопорушення, відомості до ЄРДР на час звернення зі скаргою не внесені, а судові рішення, якими службову особу прокуратури зобов`язано внести відомості не виконуються.

В судове засідання, призначене на 29.07.2021 об 11:00 год. скаржник не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату, місце судового розгляду, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, доказів поважності неприбуття до суду не надано.

В судове засідання, призначене на 12.08.2021 о 10:20 год. скаржник не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату, місце судового розгляду, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, доказів поважності неприбуття до суду не надано, у зв`язку з чим судом констатовано зловживання ОСОБА_4 своїми процесуальними правами.

В судове засідання, призначене на 18.08.2021 о 15:30 год. скаржник не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, доказів поважності неприбуття до суду не надано, у зв`язку з чим судом вдруге констатовано зловживання ОСОБА_4 своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч.3ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до Глави 3 КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Особі, що звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, особа, яка подала скаргу, належним чином повідомлялася про розгляд поданої нею скарги, однак не з`явилася у судові засідання, про причини неявки не повідомила суд, клопотання або заяви не надходили.

У прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Особа, яка подала скаргу жодних дій щодо повідомлення суд про причини неявки не здійснила. Знаходження матеріалів справи в першій інстанції порушує розумні строки розгляду справи. Слідчим суддею було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка подала скаргу, про необхідність прибути в судові засідання відповідно до вимог процесуального законодавства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судове засідання особи, яка подала скаргу, якій очевидно було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене та зважаючи на третю неявку в судове засідання та повторну констатацію зловживання скаржником своїми процесуальними правами, суд вирішив розглянути скаргу ОСОБА_4 на підставі письмових матеріалів справи.
Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги та пояснив, що подана скарга є по суті заявою про злочин та в ній не оскаржується бездіяльність посадових осіб, оскільки попередньо з відповідною заявою про вчинення злочину прокурорами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не звертався. Із заявою про вчинення злочину від 23.07.2021 №07/43 звернувся до прокуратури 26.07.2021, тобто в той же день, що і до суду зі скаргою, та в ній не викладені відомості, які б свідчили про наявність ознак складу злочинів та їх наслідків.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступних висновків.
Статтею 214 КПК України та Положенням «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Тобто, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.
Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
З вищевикладеного вбачається, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність певних даних в такому зверненні в контексті вищезазначеного може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР, а отже і про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги, повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.

Так, в судовому засіданні встановлено та з оглянутих документів, наданих прокурором, вбачається, що заява про злочин 7/43 від 23.07.2021 подана до прокуратури 26.07.2021, тобто в той же день, що і подана до суду скарга на бездіяльність у зв`язку з невнесення відомостей до ЄРДР за цією заявою.
Тобто, фактично, ця скарга в частині бездіяльності службової особи, що стосується невнесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_3 є передчасною та не мала б розглядатися слідчим суддею, однак враховуючи, що на даний час у внесенні відомостей за заявою 07/43 від 23.07.2021 все ж таки відмовлено, що вбачається з наданої для огляду в судовому засіданні відповіді Сумської обласної прокуратури від 27.07.2021, суд вважає за необхідне, керуючись загальними засадами кримінального провадження, розглянути скаргу.

Дослідивши заяву ОСОБА_4 №07/43 від 23.07.2021 вбачається, що в ній викладені факти невиконання прокурором ОСОБА_3 судових рішень, які набрали законної сили, що є підставою для кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України. водночас жодного судового рішення до скарги не додано, з якого б вбачалося, що саме прокурора ОСОБА_3 зобов`язано було вносити відомості, чи покладено на нього обов`язок виконання чи контролю за виконанням судового рішення.
Також в заяві зазначається як підстава для кримінальної відповідальності щодо неналежного виконання прокурором ОСОБА_3 службових обов`язків, зловживання службовим становищем, використання свого службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки, слід зазначити, що хоча заявник і вважає викладену інформацію заявою про злочин за ст.ст. 364, 367 КК України, проте в ній відсутнє наведення достатніх ознак вчинення прокурором ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, тим більше в контексті наведених норм КК України. Зокрема, в заяві передусім висловлюється незгода з процесуальною діяльністю органів прокуратури та надається негативна оцінка дій (рішень, бездіяльності) прокурора.
Тобто, заява ОСОБА_6 №7/43 від 23.07.2021 не є заявою про вчинені злочини, оскільки вона не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними ним статтями КК України, а сам по собі факт вчинення (або невчинення) процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (прокурора) процесуальної діяльності, для оскарження та оцінки яких законом передбачений певний порядок та визначений вичерпний перелік органів для вирішення цих питань (наприклад, існує можливість оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого (прокурора) в порядку ст.ст. 303, 308 КПК України).

За таких обставин, бездіяльність посадової особи Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_3 за заявами ОСОБА_4 в даному випадку відсутня.

Стосовно іншої вимоги скарги про невнесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення прокурором Сумської області ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України, зазначаю, що як вже вказувалось вище, саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні і саме після її дослідження слідчий суддя взмозі з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішити питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В даному випадку, скаржником не додана до скарги відповідна заява про вчинення злочину прокурором ОСОБА_5 , з якою він звертався до Сумської обласної прокуратури.

Слідчий суддя уповноважений здійснювати контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, яке здійснюється на засадах, в тому числі, змагальності сторін та диспозитивності.

З огляду на це, не можливо перевірити чи дійсно була допущена бездіяльність, яка полягала у невнесенні відомостей за заявою ОСОБА_4 вівдносно ОСОБА_5 , а тому в задоволенні скарги в цій частині також слід відмовити.

Інші вимоги особи, яка подала скаргу, не можуть бути задоволені, в зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності, що можуть бути оскаржені до слідчого судді, тоді як зазначені заявником вимоги знаходяться поза межами компетенції слідчого судді в розумінні зазначеної норми та взагалі не передбачено діючим КПК України.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, у задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування щодо невиконання імперативних норм чинного законодавства та повідомлення про вчинення злочину, відмовити.
Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1