Єдиний унікальний № 946/6591/20
Провадження № 1-в/946/29/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

03 червня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі Одеської області подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган з питань пробації) про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Партізани Генічеського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у м. Чорноморськ Одеської області без точно визначеного місця,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2020р. за ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК) до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , представниця персоналу органу пробації ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується
1.Орган з питань пробації звернувся до суду з поданням на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст. 78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 02 лютого 2021 року ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 02 лютого 2021 року, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію та під підписку роз`ясненні покладені на нього судом обов`язки відповідно до ст. 76 КК. Однак ОСОБА_3 , не зважаючи на застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, порушує покладені на нього обов`язки, а саме не працевлаштувався та не звернувся за направленням уповноваженого органу з питань пробації до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), не з`явився на реєстрацію без поважних причин 09 лютого, 09, 16 березня, 20 квітня, 05, 11, 18 травня та 01 червня 2021 року, змінив місце проживання без повідомлення органу пробації, а також не з`являється для проходження заходів, передбачених пробаційною програмою.

Встановлені судом обставини
2.Представник органу з питань пробації ОСОБА_5 у судовому засіданні подання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання.

3.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні подання органу з питань пробації також підтримала, і також просила суд скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання, оскільки засуджений не виконав покладені на нього судом обов`язки, а саме не повідомив орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, не з`являється на реєстрацію, не звернувся до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного, не виконує заходи, передбачені пробаційною програмою, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

4.ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю визнав обставини, викладенні в поданні органу з питань пробації, підтвердивши невиконання ним покладених на нього судом обов`язків, але просив суд надати йому ще одну можливість та пояснив, що 02.02.2021 р. йому дійсно були роз`ясненні умови відбування іспитового строку, встановлені дні явки на реєстрацію, його обов`язки та наслідки їх невиконання, тоді ж він отримав направлення до центру зайнятості для реєстрації як безробітного. Але 09.02.2021 р. він не з`явився на реєстрацію, у зв`язку з тим, що у нього були проблеми. Також він не звернувся і до центру зайнятості, оскільки у нього не було паспорту, у зв`язку з тим, що він ще у 2018 році надав його під заставу. Після цього йому виносили попередження про те, що якщо не виконуватиме обов`язки, то він може бути направлений для відбування покарання. Після чого знов надали направлення до центру зайнятості, але він знов до центру зайнятості не звернувся. Про зміну свого місця проживання в березні 2021 року він повідомив орган з питань пробації, однак не повідомив про зміну місця проживання в травні 2021 року, коли він переїхав у м. Чорноморськ Одеської області, але точної адреси він назвати не може. У зв`язку з переїздом в інше місто, він не з`являвся на реєстрацію до органу з питань пробації та не виконував заходи, передбачені пробаційною програмою. Відновити паспорт він не намагався, хоча мав таку можливість. Його дійсно записували у чергу на 23.12.2020 р. до Державної міграційної служби з приводу відновлення паспорту, але він не прийшов, оскільки забув про це. Інших заходів він не вживав, у тому числі не відвідував центр зайнятості та не цікавився, чи надали би йому послуги за наявною у нього копією паспорту. ОСОБА_3 також пояснив, що він був вимушений переїхати в інше місто з метою пошуку підробіток, у зв`язку з тим, що він мав допомогти своєму єдиному родичу, а саме братові.

5.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2020р. ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК до двох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою (а.о.с. 4 6).

6.02 лютого 2021 року під підписку ОСОБА_3 були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 26).

7.Також постановою від 02.02.2021 р., з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, останньому були встановлені дні явки на реєстрацію до органу з питань пробації перший, другий та третій вівторки кожного місяця (а.о.с. 27).

8.Крім того, в той же день, 02 лютого 2021 року, ОСОБА_3 під розписку було видано направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). При цьому також під розписку засудженому було роз`яснено, що йому надається десять днів для звернення за направленням до центру зайнятості для реєстрації як безробітного (а.о.с. 30).

9.З листа Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості від 15.02.2021 р. за №146/05/02 вбачається, що ОСОБА_3 станом на 15.02.2021 р. до центру зайнятості з метою пошуку роботи не звертався (а.о.с. 47, 80), а також, як вбачається з листку реєстрації, 09.02.2021 р. ОСОБА_3 без поважної причини не з`явився до органу з питань пробації (а.о.с. 28), у зв`язку з чим 16.02.2021 р. органом з питань пробації до нього було застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 54).

10.У той же день, 16.02.2021 р., ОСОБА_3 під розписку знов було видано направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Також під розписку засудженому було роз`яснено, що йому надається десять днів для звернення за направленням до центру зайнятості для реєстрації як безробітного (а.о.с. 55).

11.Однак, з листа Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості від 03.03.2021 р. за №206/06/02 вбачається, що ОСОБА_3 станом на 03.03.2021 р. до центру зайнятості з метою пошуку роботи не звертався (а.о.с. 95).

12.Крім того, з наданого під час судового розгляду графіку реалізації пробаційної програми «Зміна прокримінального мислення» також вбачається, що ОСОБА_3 27 квітня, 05, 11, 18, 25 травня та 01 червня 2021 року не з`явився на зайняття, чим не виконав заходи, передбачені зазначеною пробаційною програмою.

13.Також під час судового розгляду суду були надані документи про те, що ОСОБА_3 ще 18.11.2020 р. була зарезервована черга на 23.12.2020 р., на 12:00 год. в органі Державної міграційної служби України з приводу оформлення паспорту громадянина України, але згідно листа Ізмаїльського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області від 18.03.2021 р., ОСОБА_3 з питань оформлення паспорта громадянина України не звертався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
14.Отже суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи, документи, що були надані під час судового розгляду, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що подання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

15.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

16.Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

17.Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

18.Частиною ж 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

19.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосовані сполучники «або» та «і», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. При цьому, враховуючи застосований сполучник «або», ці дві обставини є альтернативними та жодним чином не пов`язані між собою і не впливають одна на одну. Їх наявність слід оцінювати окремо одна від одної, а саме невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. І словосполучення «що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення» слід розуміти як єдине ціле та таке, що відноситься тільки до систематичного вчинення правопорушень, і не відноситься до іншої альтернативної підстави для направлення засудженого для відбування покарання, а саме до невиконання покладених на нього обов`язків. Саме тому, при оцінці наявності однієї з альтернативних підстав неможна їх суміщати та одну з них оцінювати через іншу. Тобто при оцінці наявності такої підстави, як невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, не є необхідним вирішувати питання чи свідчить це про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і при оцінці наявності підстави у виді систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є необхідним оцінювати чи свідчать вчинені правопорушення про направленість дій засудженого на невиконання покладених на нього обов`язків.

20.Крім того, суд звертає також увагу на те, що норма ч. 2 ст. 78 КК сформульована імперативно, і у випадку встановлення наявності хоча б однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за поданням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення подання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

21.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або ж систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

22.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст. 78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом у цьому випадку, а не будь-які інші.

23.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване письмове попередження від 16.02.2021 р. про скасування випробування після самостійного не працевлаштування та не звернення протягом десяти днів за виданим 02.02.2020 р. направленням до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості зареєструватися як безробітний та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу), а також неявки до уповноваженого органу з питань пробації 09.02.2021 р. на реєстрацію без поважних причин (а.о.с. 28, 30, 47, 80), засуджений ОСОБА_3 вдруге, отримавши направлення до центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, без поважних причин знов не звернувся до органу державної служби зайнятості (а.о.с. 55, 95). Крім того, 27 квітня, 05, 11, 18, 25 травня та 01 червня 2021 року не з`явився на зайняття пробаційної програми «Зміна прокримінального мислення», чим не виконав заходи, передбачені зазначеною пробаційною програмою, що підтверджується додатково наданими під час судового розгляду документами (п. 12 ухвали), а також продовжив не з`являтися на реєстрацію до органу з питань пробації та не повідомив орган з питань пробації про зміну місця проживання, про що сам ОСОБА_3 пояснив під час судового розгляду. ОСОБА_3 навіть під час судового засідання не зазначив точну адресу свого проживання.

24.Причини не працевлаштування та не звернення до органу державної служби зайнятості, наведені ОСОБА_3 (п. 4 ухвали), не є поважними, оскільки він мав можливість з`явитися до органу Державної міграційної служби України відповідно до заброньованої йому черги ще 23.12.2020 р. Він також мав достатньо часу, щоб після 23.12.2020 р. знов забронювати чергу та оформити паспорт громадянина України, адже перше направлення до Державної служби зайнятості йому було видане аж 02.02.2021 р., а друге 16.02.2021 р. Більше того, маючи копію паспорта та направлення органу з питань пробації, ОСОБА_3 навіть не звернувся до Державної служби зайнятості з наявними документами та не поцікавився, чи достатньо їх буде. У будь-якому разі, з метою виконання покладеного на нього судом обов`язку він мав проявити активну поведінку, яка би свідчила про те, що він вживав достатніх та розумних заходів, направлених все ж таки для виконання покладених на нього судом обов`язків. При цьому, слід звернути увагу на те, що виконання покладених судом обов`язків завжди вимагає від засудженого активної поведінки. Але ОСОБА_3 , незважаючи на створені йому умови, проявив пасивне свідоме ігнорування та самоусунення від виконання обов`язків, і обставини, на які він послався, безумовно, є неповажними.

25.Крім того, таке свідоме ігнорування та самоусунення від виконання обов`язків виявилися і в подальшій його неявці на реєстрацію до органу з питань пробації, невиконання заходів, передбачених зазначеною пробаційною програмою, та у неповідомленні органу з питань пробації про зміну свого місця проживання. Така поведінка засудженого ОСОБА_3 , незважаючи на зусилля представника органу з питань пробації, свідчить про його неодноразове свідоме ігнорування виконання покладених на нього судом обов`язків, як умови звільнення від відбування покарання, та про його небажання ставати на шлях виправлення.

26.Отже, досліджені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 , маючи реальні об`єктивні можливості виконати покладені на нього судом обов`язки свідомо без поважних причин не виконав їх.

27.При призначенні покарання під час ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, у зв`язку з чим звільнив його на підставі ст. 75 КК від його відбування з випробуванням за умови виконання покладених на нього судом обов`язків.

28.Але, враховуючи засаду невідворотності покарання, закріплену у ст. 5 КВК, а також того, що ОСОБА_3 не виправдав проявлену до нього довіру та не виконав умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.

29.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:
1.Подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2.ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2020 р. за ч. 2 ст. 185 КК до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
3.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 04 червня 2021 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1