№707/1469/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Щербак-Стерниш Д.П.

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000801 по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої у АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 вчинила кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, нанесла один удар долонею правої руки в голову ОСОБА_2 , а саме в область вище лівого ока, два удари дерев`яною палицею по голові в ліву частину, в результаті чого ОСОБА_2 впала на диван, а ОСОБА_1 продовжуючи свої дії нанесла два удари дерев`яною палицею в ліве плече, потім два удари дерев`яною палицею по лівій руці та по спині, а саме в ліву частину та один удар дерев`яною палицею по лівій нозі в область коліна. У результаті чого ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яної ділянки голови, крововиливів передньої поверхні грудної клітки, лівого плечового суглобу, лівого плеча, лівого передпліччя, лівої поперекової ділянки, лівого стегна, які згідно з висновком судово-медичного експерта №02-01/443 від 11.06.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тобто, ОСОБА_1 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрювана під час досудового розслідування беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акту за її відсутності.

Так, дійсно ОСОБА_1 у своїй заяві від 01.07.2021 року беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Обвинувачена згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_1 роз`яснено, що вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачена надала згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, за її відсутності, без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність волевиявлення обвинуваченої підтверджується захисником Руденко Ю.В.

До обвинувального акту також приєднана заява потерпілої ОСОБА_2 від 01.07.2021 року, яка згідна із встановленими в ході досудового розслідування обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, як то: позбавлення права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згідна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Отже, учасники судового провадження не оспорюють обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи клопотання прокурора та надані обвинуваченою і потерпілою заяви, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_1 кримінального проступку.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Посилання сторони обвинувачення на таку обставину як щире каяття не знайшло свого підтвердження, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, принесення вибачень потерпілому. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_1 кається. Обвинувачена не вчинила жодних дій направлених на виправлення наслідків вчиненого: не принесла вибачень потерпілій, не розкаялася у вчиненому, не відшкодувала витрати за лікування.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, згідно ст. 67 КК України, суд відносить - вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_1 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_1 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (особисті неприязні відносини обвинуваченої до потерпілої), спосіб (нанесення ударів руками та за допомогою дерев`яної палиці), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я);

відсутність пом`якшуючих покарання обставин;

наявність обтяжуючих покарання обставин;

особу обвинуваченої, яка раніше не судима, під наглядом лікаря-психіатра КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» не перебуває, на обліку лікаря-нарколога КНП «Черкаська ЦРЛ» не перебуває, проживає без реєстрації в будинку ОСОБА_2 : по АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується негативно; постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 24.06.2021 року, була визнана винною у вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Адміністративні правопорушення вчинені відносно баби - ОСОБА_2 та матері - ОСОБА_3 . Штраф не сплачено.

За вищевикладених обставин, суд враховує, що вчинений кримінальний проступок не становить велику суспільну небезпеку, однак людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, відповідно до ст. 3 Конституції України. ОСОБА_1 , яка є повнолітньою і самостійно може піклуватися про себе, проживає з матір`ю та потерпілою ОСОБА_2 , в будинку який належить останній. Між обвинуваченою та потерпілою систематично виникають конфлікти, винуватицею яких є ОСОБА_1 , за що остання була притягнута судом до адміністративної відповідальності, проте на шлях виправлення не стала. Більш того, окрім словесних образ потерпілої, обвинувачена вдалася до фізичного насильства, відносно рідної людини, яка ще є особою похилого віку. Усвідомлюючи, що потерпіла, за віком та станом здоров`я, не може себе захищати, ОСОБА_1 умисно нанесла останній удар рукою в обличчя та декілька ударів дерев`яною палицею по лівій стороні тулуба та кінцівкам, чим заподіяла потерпілій легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. У скоєному ОСОБА_1 не розкаялася, і не вчинила жодних дій для примирення з ОСОБА_2 , яка зазнала фізичного болю, внаслідок її протиправних дій та душевних страждань.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У своєму рішенні у справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».

Враховуючи усі вище перелічені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у виді арешту. Оскільки обвинувачена є непрацюючою, остання не матиме змоги сплатити штраф. Покарання у виді громадських робіт, в даному випадку не є тією мірою покарання, яке буде сприяти виправленню ОСОБА_1 та запобігати вчиненню нею нових правопорушень. Виправні роботи до обвинуваченої не можуть бути застосовані, так як вона є непрацюючою.

Визначене судом покарання у виді арешту перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Цивільний позов не заявлено.

Майнова шкода не завдана.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченої не обиралась.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 382,394 КПК України, суд -

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального Кодексу України та призначити їй покарання у виді двох місяців арешту.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_1 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів, з часу постановлення вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: Є. П. Тептюк