ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/921/21 Справа № 212/8470/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 000327 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,
за участю в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року клопотання адвоката ОСОБА_6 подане в інтересах ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення.
Клопотання прокурора ОСОБА_8 задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місці, тобто до 15 квітня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив при вирішенні питання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, колегією суддів враховано те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а також особу обвинуваченого, а саме те, що останній має цивільну дружину, спільного сина, має постійне місце проживання.
Крім того, колегією суддів врахована та обставина, що ОСОБА_7 з 20.05.2019 року перебував у міжнародному розшуку та був затриманий 22.09.2019 року за межами кордону України, а саме, у Польщі, що вказує на наявність ризику про переховування від суду, з метою уникнення відповідальності.
Таким чином, судом встановлено, що станом на 15.02.2021 року наявність заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається прокурор, не зменшилась, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , судом врахована практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисника просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Зазначає, що рішення про продовження ОСОБА_7 тримання під вартою приймалось безліч разів з початку 2019 року Саксаганським районним судом та Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу та на сьогоднішній час жодного судового засідання по суті не було проведено. Посилається на формальний підхід до судового розгляду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, з огляду на те, що суд не надав обвинуваченому слова на свій захист. Зауважує, що інші обвинувачені у цьому кримінальному провадженні знаходяться взагалі без запобіжних заходів і жодним чином не перешкоджають розгляду справи. Зазначає, що ОСОБА_7 ніколи не переховувався від органу досудового розслідування і не зрозуміло у зв`язку з чим він був затриманий. Так, починаючи з 2017 року він постійно знаходився у відрядженнях в різних країнах і як водій перевозив вантажі тощо, що підтверджується копією паспорта для виїзду за кордон, а в Польщі він знаходився на законних підставах. Захисник стверджує, що зі сплином часу ризики значно зменшились і цій справі взагалі нічим не підтверджені. Також, просить врахувати пандемію коронавірусної хвороби на Covid-19, як фактор який створює ризик для здоров`я осіб, які тримаються під вартою і просить звільнити ОСОБА_7 з-під варти і застосувати до нього альтернативний запобіжний захід.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримав апеляційну скаргу захисника, який приймав участь в суді першої інстанції і з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частину другу статті 392 КПК України Законом України від № 1027-ІХ від 02.12.2020 року Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, який набрав чинності 14.01.2021 року, доповнено абзацом другим, відповідно до якого ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановленої на стадії судового розгляду, є предметом апеляційного перегляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає розгляду.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження стосовно ОСОБА_7 строку тримання його під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як слідує з матеріалів справи, в провадженні Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000258 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на час подання клопотання існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати здійсненню правосуддя, вчинити інше кримінальне правопорушення які були встановлені під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії ці ризики не зменшилися.

При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість злочинів, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , які є злочинами тяжкими та особливо тяжкими та за які передбачені покарання у виді позбавлення волі понад десять років. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Наявність тих обставин, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв язки, а саме: в нього є постійне місце проживання, прописки, дружина, яка працює, малолітній син, який потребує його батьківської уваги, та має хронічні захворювання, які зазначенні в довідці яка долучається, має батьків похилого віку, які знаходяться на пенсії, має групу інвалідності, в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу захисника, доводи якої є аналогічними за змістом з його позицією в суді першої інстанції, який проаналізував позицію сторони захисту, дав на неї вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою, а клопотання прокурора задовольнив.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення суду залишити без змін.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити о 15 годині 00 хвилин 22 березня 2021 року.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4