ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1657/21 Справа № 177/1719/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000327 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 червня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання: АДРЕСА_1 .
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції грубо ігнорує вимоги ч.4 ст.193 КПК України, яка передбачає, що за клопотанням сторін або за власного ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Стверджує, що суд не звернув увагу на чисельні недопустимі докази, отримані з порушенням вимог КПК України.
Також зазначає, що ОСОБА_10 не має наміру впливати на будь-кого, чи намагатися знищити будь-які речові докази.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_9 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 червня 2021 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховано те, що обвинувачений є пенсіонером, міцних соціальних зв`язків не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, а тому є необхідність продовження строку обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.
Відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутності прокурора, який надав заяву про розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000327 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження ухвалою слідчого судді від 24.07.2019 року обвинуваченому ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався на стадіях досудового розслідування та судового розгляду.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 29.04.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено те, що обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину щодо малолітньої потерпілої, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, не має міцних соціальних зв`язків, окрім того, розгляд справи триває, матеріали провадження перебувають на стадії дослідження письмових доказів.
Також, за повідомлення суду, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні від 05.04.2021 року зазначив, що працівники Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області застосовували до нього недозволені методи дізнання, у зв`язку з чим до ТУ ДБР у м. Полтава направлено копію відеозапису вказаного судового засідання для проведення перевірки законності дій працівників поліції.
Разом з тим, слід зазначити, що посилання суду на ризики знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки прокурором в клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 вказані ризики не були заявлені.
При цьому, судом першої інстанції обгрунтовано враховано тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , яке є особливо тяжким злочином. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Таким чином, висновки суду щодо наявності ризиків, і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необгрунтованість ухвали суду колегія суддів вважає безпідставними.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
При цьому, відповідно до медичної довідки, наданої Криворізькою міською медичною частиною № 3, ОСОБА_10 за станом здоров`я на 25.05.2021 року може перебувати в умовах КУВП №3.
Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Посилання захисника на порушення судом вимог ч.4 ст.193 КПК України є необгрунтованим, оскільки захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не вказує, які саме дії суду призвели до порушення вказаних вимог КПК України.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності чисельних недопустимих доказів, які отримані з порушенням вимог КПК України, не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4