печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: адвоката: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 , слідчого: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за клопотанням директора ТОВ «ФОРТІНБРАС» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0007660 від 30.04.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання директора ТОВ «ФОРТІНБРАС» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0007660 від 30.04.2013 року.

В обґрунтування вказаного клопотання, заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України.

Представники власника майна в судовому засіданні клопотання підтримали з викладених в ньому підстав, просили задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечували, просили відмовити зпідстав викладених в письмовових запереченнях.

Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0007660 від 30.04.2013 року, за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Так, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007660 від 30.04.2013 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року провадження № 757/11289/21-к накладено арешт на майно, а саме на нежитловий будинок будівлю офісного центру і пункту технічного обслуговування автомобілів загальною площею 4 485,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ПП «Ерідан» () ТОВ «Фортінбрас» (), ТОВ «Аксепт-Буд» (), ТОВ «Авіста-Інвест» (), ТОВ «Комтранс» (), компанія ЛІБІТУМ ЛІМІТЕД (LIBITUM LIMITED), ТОВ "АГРОІНВЕСТ КОНСАЛТИНГ", , ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , ТОВ«ІДЕЯ ЛУК», , та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження об`єктів нерухомого майна (приміщень) у нежитловому будинку будівлі офісного центру і пункту технічного обслуговування автомобілів загальною площею 4 485,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва 04.03.2021 року провадження № 757/11296/21-к передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів ( ) речові докази у кримінальному провадженні № 0007660 нежитлові приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- нежитлові приміщення 6 (шостого) поверху: приміщення № 1 - площею 89, 3 кв.м, приміщення № 2 - площею 23,6 кв.м, приміщення № 3 -площею 70, 4 кв.м, приміщення № 4 - площею 18,7 кв.м, приміщення № 5 - площею 8,8 кв.м, приміщення № 6 - площею 6,0 кв.м, приміщення № 7 -площею 20,5 кв.м, приміщення № 8 - площею 25, кв.м, приміщення № 9 - площею 20,2 кв.м, приміщення № 10 - площею 38,6 кв.м., приміщення №11- площею 71,5 кв.м, приміщення № 12 - площею 51,9 кв.м, приміщення № 13 - площею 49,5 кв.м, приміщення № 14 - площею 43,3 кв.м;

- нежитлові приміщення 7 (сьомого) поверху: приміщення № 1 - площею 90,1 кв.м, приміщення № 2 - площею 23,1 кв.м, приміщення № 3 - площею 19,1 кв.м, приміщення № 4 - площею 8,9 кв.м, приміщення № 5 -площею 5,8 кв.м., приміщення № 6 - площею 20,3 кв.м, приміщення № 7 - площею 24,7 кв.м., приміщення № 8 - площею 20,7 кв.м, приміщення № 9 -площею 25,0 кв.м., приміщення № 10 - площею 12,0 кв.м, приміщення №11 -площею 71,2 кв.м, приміщення № 12 - площею 51,8 кв.м, приміщення № 13 -площею 51,7 кв.м, приміщення № 14 - площею 43, 5 кв.м.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приміщення розташовані на 6, 7, 8 поверхах нежитлової будівлі офісного центру і пункту технічного обслуговування автомобілів, за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належать ТОВ «ФОРТІНБРАС».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінальних правопорушень, є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.4 ст. 190 КК України.

Зокрема, в слідчого судді відсутні відомості, що особа, майно якої арештоване є підозрюваним, обвинуваченим, особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льоннрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутні ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно, а відтак клопотання підлягає скасуванню в частині, що стосується майна, право власності на яке належить ТОВ «ФОРТІНБРАС».

Крім того, суб`єктом звернення доведено ті обставини, що майно яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року, передано в Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів фактично не було реалізовано та відомості про зазначену дію не були внесенні до відповідного реєстру.

Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом

Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У пункті 4 частини першої статті 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з організації здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі.

Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

Дія договору про управління активами припиняється у разі скасування арешту прийнятих в управління активів або їх конфіскації, спеціальної конфіскації, іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави.

Вжиття заходів щодо управління вказаним арештованим майном спрямоване на захист інтересів підозрюваних, оскільки гарантує власникам майна збереження його вартості, а також дає можливість збільшити цю вартість, тим самим компенсуються усі негативні наслідки застосування такого арешту.

У ст. 19 Закону визначено дві альтернативні підстави передання активів в управління Національному агентству:

- ухвала слідчого судді, суду про передання активів в управління Національному агентству;

- згода власника активів на їх передання в управління Національному агентству.

За змістом ст. ст. 19-24 Закону Національне агентство самостійно не здійснює управління активами (інакше як у спосіб їх реалізації).

Таким чином, слідчий суддя вважає необґрунтованою передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, а також враховує те, що власником такого майна не було надано згоди та вчинення таких дій, а тому в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 26 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїх процесуальних прав в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, виходячи із принципу диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання директора ТОВ «ФОРТІНБРАС» ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині майна, що належить на праві власності ТОВ «ФОРТІНБРАС».

Що стосується скасування арешту з решти майна, то клопотання в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано доказів повноважень на представлення інтересів власників решти приміщень вказаної будівлі щодо скасування арешт.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 174, 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року провадження № 757/11289/21-к в частині майна, що належить на праві власності ТОВ «ФОРТІНБРАС», а саме на 6, 7, 8 поверх нежитлової будівлі офісного центру і пункту технічного обслуговування автомобілів загальною площею 1039,3 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Г. Андрющенка, 4-Г.

Скасувати застосовану ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2021 р. у справі 757/11296/21-к передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами (), одержаними від корупційних та інших злочинів нежитлові приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- нежитлові приміщення 6 (шостого) поверху: приміщення № 1 - площею 89, 3 кв.м, приміщення № 2 - площею 23,6 кв.м, приміщення № 3 -площею 70, 4 кв.м, приміщення № 4 - площею 18,7 кв.м, приміщення № 5 - площею 8,8 кв.м, приміщення № 6 - площею 6,0 кв.м, приміщення № 7 -площею 20,5 кв.м, приміщення № 8 - площею 25, кв.м, приміщення № 9 - площею 20,2 кв.м, приміщення № 10 - площею 38,6 кв.м., приміщення №11- площею 71,5 кв.м, приміщення № 12 - площею 51,9 кв.м, приміщення № 13 - площею 49,5 кв.м, приміщення № 14 - площею 43,3 кв.м;

- нежитлові приміщення 7 (сьомого) поверху: приміщення № 1 - площею 90,1 кв.м, приміщення № 2 - площею 23,1 кв.м, приміщення № 3 - площею 19,1 кв.м, приміщення № 4 - площею 8,9 кв.м, приміщення № 5 -площею 5,8 кв.м., приміщення № 6 - площею 20,3 кв.м, приміщення № 7 - площею 24,7 кв.м., приміщення № 8 - площею 20,7 кв.м, приміщення № 9 -площею 25,0 кв.м., приміщення № 10 - площею 12,0 кв.м, приміщення №11 -площею 71,2 кв.м, приміщення № 12 - площею 51,8 кв.м, приміщення № 13 -площею 51,7 кв.м, приміщення № 14 - площею 43, 5 кв.м, які належать на праві приватної власності ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФОРТІНБРАС» (, юридична адреса якого: 01135, м. Київ, вул. Григорія Андрющенко, буд. 4-Г).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1