490/3573/15-к
н/п 1-кп/490/502/2018
У Х В А Л А

02 квітня 2018 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю: прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв кримінальну справу відносно:

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон,
про скоєння злочину, передбаченого ч.5 ст.186 КК України

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Херсон,
про скоєння злочину, передбаченого ч.5 ст.186 КК України

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Херсон,
про скоєння злочину, передбаченого ч.5 ст.186 КК України

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні захисник ОСОБА_12 заявила клопотання про визнання недопустимими доказами у справі - негласних слідчих розшукових дій в даному кримінальному провадженні, що були здійснені у період з 11.01.2015р. по 01.04.2015р. Зокрема захисник ОСОБА_12 клопоче про визнання недопустимим доказом протокол зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж №16/7-1123т від 24.03.2015р. та протокол зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж №16/7-1124т від 24.03.2015р.
Захисник ОСОБА_12 вказує, що доказ є недопустимим, якщо він отриманий у порядку не встановленому КПК України та якщо такий отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема і внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду - без такого дозволу, або з порушенням його суттєвих умов. Захисник ОСОБА_12 вказує, що докази, про визнання недопустимими яких вона клопоче, є інформація, що була згнята з транспортних телекомунікаційних мереж - телефонних розмов, що є по суті втручанням в приватне спілкування без відома осіб які використовують засоби комунікації, а така слідча дія може бути проведена лише за дозволом слідчого судді апеляційного суду області.
Захисник ОСОБА_12 вказує, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що вказані НСРД стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 проводилися законно, тобто на підставі ухвали слідчого судді.
В ході судового засідання 02.04.2018р. захисник ОСОБА_12 , після подачі стороною обвинувачення ухвал слідчого судді Апеляційного суду Миколаївської області щодо надання дозволу на проведення вище вказаних НСРД в даному кримінальному провадженні, вказала, що такі докази повинні бути визнані судом недопустимими, оскільки під час закінчення досудового розслідування та виконання вимог ч.1,2 ст.290 КПК України в частині відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування, сторона обвинувачення не надала стороні захисту матеріали стосовно законності проведення НСРД, і за таких обставин захисник вважає, що такі докази - як-то протоколи НСРД №16/7-1123т, №16/7-1124т від 24.03.2015р. - слід визнати недопустимими.
Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника ОСОБА_12 щодо визнання доказів недопустимими.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти визнання вказаних доказів недопустимими, вказавши, що докази про визнання недопустимими яких клопоче захисник були відкриті стороні захисту при виконанні вимог ч.1,2 ст.290 КПК України. На стадії закінчення досудового розслідування та відкриття сторонами один одному доказів в порядку ч.1,2 ст.290 КПК України ухвали слідчого судді, якими надавалися дозволи на проведення НСРД у даному провадженні станом на 21.04.2015р.(пункт 62 реєстру прийнятих процесуальних рішень щодо ОСОБА_13 ) та 22.06.2015р. (пункт 56 реєстру проведених процесуальних дій щодо ОСОБА_14 ) не могли бути надані стороні захисту для ознайомлення при виконанні вимог ч.1,2 ст.290 КПК України, оскільки такі ухвали виносилися в режимі секретності з грифом "таємно", який був знятий з цих увал 27.12.2016р.

Відповідно до ст.84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженню підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, зокрема - час, місце, спосіб вчинення злочину, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, вид і розмір шкоди, завданої злочином, розмір процесуальних витрат,обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом?якшують покарання, виключають кримінальну відповідальність, або є підставою для закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.2, 3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Відповідно до ч.12 ст.290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Судом встановлено, що клопотання слідчого про надання дозволу на проведення НСРД, ухвали слідчих суддів апеляційного суду та доручення слідчого на проведення таких дій були відкриті стороні захисту 22.02.2018р., тобто вже після закінчення досудового розслідування, та відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту, тобто вже під час судового розгляду справи.
За таких обставин суд не може допустити відомості що містяться в цих доказах як докази у справі.
Оскільки судом встановлено, що правомірність отримання доказів в сенсі ст.86 КПК України, про визнання недопустимими яких клопоче захисник, суд не може встановити, оскільки ті документи на підставі яких слідчим було доручено проведення НСРД стороні захисту не відкривались, а отже суд не може допустити відомості, що містяться в них, як доказ у справ, то суд позбавлений можливості на підставці таких встановити правомірність доказів, що були зібрані в процесі НСРД, до суд приходить до висновку, що дані докази слід визнати недопустимими.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,183,194,331 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_12 задоволити.
Протокол зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж №16/7-1123т від 24.03.2015р. та протокол зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж №16/7-1124т від 24.03.2015р. Ї визнати недопустими доказами у даному кримінальному провадженні, що тягне за собою припинення їх дослідження у даній кримінальній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді