Провадження № 1-кп/947/867/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
законний представник ОСОБА_5 ,
представник ССД ОМР ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду міста Одеси клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру з додатками, складені у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000790 від 17.05.2021 року, відносно неповнолітнього
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, Одеської області, українця, громадянина України, учень 7 класу Одеської ЗОШ №80, яка зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до суду із клопотанням, в якому просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст.186 КК України, який 16.05.2021 року перебуваючи на території двору біля будинку АДРЕСА_2 , вирішив викрасти чуже майно.
Так, 16.06.2021 близько 17.40 годин малолітній ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого зажадав заволодіти велосипедом марки «BOOMER RIDER» моделі «LF100400683», білого-синього кольору вартістю 4500 грн. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , розуміючи що його дії відкриті для оточуючих, без дозволу, взяв велосипед та поїхав у невідомому напрямку тим самим відкрито викрав вказане майно.
Відкрито заволодівши майном, яке належить малолітньому ОСОБА_8 , малолітній ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись при цьому викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 4500 грн.
Дії малолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування стосовно ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обмеживши його перебування поза місцем проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у період з 21 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. ранку тривалістю 6 місяців.
Неповнолітній ОСОБА_7 своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, та погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього на підставі п. 1 ч. 2 ст.105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки, при цьому щиро розкаявся у вчиненому діянні.
Захисник ОСОБА_4 , законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 , представник ССД ОМР ОСОБА_9 також підтримали клопотання прокурора, та просили застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 6 місяців, погоджуючись, що вказаний примусовий захід виховного характеру здатен позитивно вплинути на малолітнього ОСОБА_7 ..
Потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_11 надали заяву про розгляд клопотання за їх відсутністю, вимог матеріального характеру до ОСОБА_7 не мають.
Вислухавши прокурора, неповнолітнього ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , представника ССД ОМР ОСОБА_9 , тощо, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.186 КК України, а саме: 16.06.2021 близько 17.40 годин малолітній ОСОБА_7 , відкрито викрав у малолітнього ОСОБА_8 велосипед марки «BOOMER RIDER» з яким з місця вчинення злочину зник.
Вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Судом встановлено, що неповнолітній (малолітній) ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення злочину йому виповнилось 13 років.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч. 1 ст.186 КК України настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній (малолітній) ОСОБА_7 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст.186 КК України.
Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.
Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього (малолітнього) ОСОБА_7 , суд враховує особу малолітнього, який характеризуються задовільно по місцю навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у службі у справах дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Згідно з п.1 ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки.
Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.
При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Враховуючи, що ОСОБА_7 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 13 років на момент скоєння кримінального правопорушення, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.186 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно ізст. 498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього.
Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючисьст.105 КК України,ст.501 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0000790 від 17.05.2021 року щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України - задовольнити.
Застосувати до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, Одеської області, українця, громадянина України, учня 7 класу Одеської ЗОШ №80, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки ОСОБА_7 , обмеживши його перебування поза місцем проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у період з 21 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. ранку.
Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 строком на 6 (шість) місяців.
Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей Одеської міської ради.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1