ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/810/19 Номер провадження 11-кп/814/539/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000556 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 19 січня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, не депутата, невійськовозобов`язаного, раніше судимий:
1)15.05.2017 р. Полтавським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком на 1 р.;
2)17.04.2018 р. Полтавським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.122, ч.1 ст.121, ч.1,4 ст.70, ст.75 КК України до позбавлення волі строком 5 років з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України;
3)08.10.2020 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць;
4) 09.12.2020 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,--
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю, шляхом часткового складання покарання визначеним за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 09.12.2020 року, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
Зараховано в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 09.12.2020 року і строк відбуття покарання рахувати з 06 лютого 2020 року.
Вирішено питання речових доказів.
За вироком суду, 30 березня 2019 року близько 20.00 години ОСОБА_7 з метою таємного викрадення майна прийшов до не функціонуючого колишнього корпусу №2 Карлівської ЗОШ №1, що розташований за адресою: вул. Полтавський шлях, 44/2, м. Карлівка, Полтавська обл., де скориставшись тим, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, через вхідні двері, які були не зачиненими, проник до середини приміщення, звідки викрав: семи секційні батареї опалення білого кольору, вартістю 400 грн, за 1 штуку, в кількості 4 штуки по 58 кг за 1 штуку, загальною вагою 232 кг на загальну вартість 1600 грн; шести секційну батарею опалення білого кольору вагою 50 кг, в кількості 1 штуки, вартістю 350 грн, що належить відділу управління комунальним майном, яка відноситься до спільної власності територіальної громади Карлівського району Полтавської області, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 1950 грн.
Окрім цього, 01 квітня 2019 року близько 10.00 години ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділені в окреме провадження, з метою таємного викрадення майна, прийшли до не функціонуючого колишнього корпусу №2 Карлівської ЗОШ №1, що розташована за адресою: вул. Полтавський шлях, 44/2, м. Карлівка Полтавської області, де скориставшись тим, що їх ніхто не бачить, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, через вхідні двері, які були не зачиненими, проникли до середини приміщення звідки викрали семи секційну батарею опалення білого кольору, вагою 64 кг., вартістю 400 грн., що належить відділу управління комунальним майном, яка відноситься до спільної власності територіальної громади Карлівського району Полтавської області, завдавши матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Не погоджуючись з рішенням суду адвокатом ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подана апеляційна скарга, в якій він ставиться питання про скасування вироку в частині призначення покарання, постановлення нового вироку, яким ОСОБА_9 визнати винуватим за ч.3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК Україниз у рахуванням вироку Ленінського районного суду м.Полтава від 09.12.2020 року, остаточно призначити покарання у виді у виді позбавлення волі строком на 5 років та 1 місяць.
В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що районний суд призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного в наслідок тяжкості. Судом, не в повній мірі взято до уваги, молодий вік обвинуваченого, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність претензій з потерпілої сторони. Апелянт зазначає, що судом не враховано таку підставу для пом`якшення покарання, як щире каяття.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого та його захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, промову прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу вироку.

Стосовно доводів адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, щодо пом`якшення обвинуваченому покарання, призначеного судом першої інстанції , колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції при постановленні вироку враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які класифікуються як тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчиненя корисливих кримінальних правопорушень та судимості непогашені, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих обставин, те, що потерпіла сторона претензій до обвинуваченого не має, на суворій мірі покарання не наполягає.
Відповідно до характеристики за місцем проживання наданої Кошманівською сільською радою - характеризується посередньо, згідно з довідкою Машівської центральної районної клінічної лікарні від 05.04.2019 р. №414 (а.с.20) ОСОБА_7 знаходиться на диспансерному обліку в лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, та в лікаря нарколога з діагнозом: ППР-А, синдром залежності, активне вживання (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю), раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Судом першої інстанції при постановленні вироку також, враховано висновок досудової доповіді, згідно якої існує високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (а.с.100-103 т.1).
Доводи адвоката викладені в апеляційній скарзі, про безпідставне не врахування судом першої інстанції однієї з підстав пом`якшення покарання, а саме щирого каяття, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів не вбачає в діях ОСОБА_7 щирого каяття, оскільки обвинувачений завдані ним збитки потерпілій стороні не відшкодував, майно не було ним добровільно повернуто, а вилучене працівниками поліції.
Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється у тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Відсутність вказаних ознак у схожих діях особи не може бути визнане щирим розкаянням при призначенні покарання. (Постанова Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
За такого, з огляду на характер вчинених злочинів, кількість злочинних епізодів, суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для його пом`якшення не вбачається.

Наведені обвинуваченим в судовому засіданні апеляційної інстанції доводи та обставини не вказують на необхідність пом`якшення покарання.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, який вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів та знову вчинив новий умисний корисливий злочин, а отже висновків щодо своєї протиправної поведінки не зробив.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає, а тому не вбачається підстав для зміни чи скасування вироку суду.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Машівського районного суду Полтавської області від 19 січня 2021 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_11 .