Дата документу 08.07.2021 Справа № 937/2555/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/2555/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/463/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволені його скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку та строк, передбачений ст.214 КК України Територіальним управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі,

за участю апелянта ОСОБА_6

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволені його скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку та строк, передбачений ст.214 КК України Територіальним управлінням Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_6 не відповідає вимогам діючого законодавства, в ній не наведено об`єктивних даних, які свідчать про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.366, 375 суддями Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі внести відомості, викладені у його заяві від 08 лютого 2021 року та провести досудове розслідування.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що 08 лютого 2021 року ним була надіслана письмова заява з додатками до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, в якій він просив внести відомості до ЄРДР про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366,375 КК України, прокурором ОСОБА_9 , суддею Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_8

17 лютого 2021 року за номером №Б-249/17-01-01-21 за результатами розгляду його звернення начальником Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі надана відповідь, з якої вбачається, що йому було відмовлено у внесені відомостей до ЄРДР.

Слідчим суддею безпідставно відмовлено у задоволенні його скарги.

Предметом скарги була не оцінка змісту його заяви про вчинення кримінального правопорушення, а невиконання вимог ст.214 КПК України посадовими особами Територіального управління ДБР, розташованого у м.Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що слідчий суддя не дослідив його заяву від 08 лютого 2021 року про скоєння кримінальних правопорушень, не дослідив докази про присутність в діях прокурора ОСОБА_10 та судді ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор та представник ТУ ДБР у м.Мелітополі не з`явились, подали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.
Заслухавши доповідь судді;
ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та додатково зазначив, що заяву подавав про вчинення прокурором злочину передбаченого ст.366 КК України та суддею ОСОБА_8 ст.375 КК України. Ухвала слідчого судді від 01 листопада 2018 року скасована та призначений новий розгляд, проте ухвалою слідчого судді від 17 травня 2019 року у задоволенні його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами відмовлено, яку він оскаржує,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою на бездіяльність працівників Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.

У зазначеній скарзі останній просив зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, які містяться у його заяві, посилаючись на те, що 08 лютого 2021 року він звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, із заявою про вчинення особами, вказаними у скарзі (суддями Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) кримінальних правопорушень за ст.ст. 366, 375 КК України. Підставою притягнення суддів до відповідальності, на думку заявника, є неправильні процесуальні дії суддів при дослідженні матеріалів кримінального провадження №310/4145/16-к, за яким ним оскаржується постанова від 17 травня 2019 року. Вказана заява не була внесена до ЄРДР та заявнику надана відповідь про те, що із змісту його заяви не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення суддями Бердянського міськрайонного суду будь якого кримінального правопорушення, з чим ОСОБА_6 не погоджується.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді у задоволенні поданої ОСОБА_6 скарги відмовлено з наведених вище мотивів.
Переглядаючи вказану ухвалу слідчого судді, колегія суддів звертає увагу на таке.
В своїй скарзі ОСОБА_6 вказав на те, що його засуджено вироком Бердянського міськрайонного суду за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до восьми років позбавлення волі. 05 червня 2018 року захисником ОСОБА_11 в його інтересах до суду подано заяву про перегляд вказаного вироку від 08 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами, до якої були долучені пояснення очевидців. 01 листопада 2018 року судове засідання відбувалось за участю прокурора ОСОБА_12 , а не ОСОБА_9 , як зазначено в ухвалі суду (дезінформація). Судовий розгляд здійснювався суддею одноособово, що є порушенням ст. 31 КПК України. Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_9 суду було надано процесуальний документ невідомого походження, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 17 квітня 2016 року, прокурором стверджувалось, що один з очевидців, відповідно до залучених захисником пояснень, не є очевидцем та ним надавались покази. Але, судом, не дивлячись на положення ч.4 ст.95 КПК України, даний документ був долучений. Також в постанові суду від 01листопада 2018 року було зазначено, що на пояснювальній та у протоколі різні прізвища та підписи. Пізніше ним було подано клопотання про надання копії протоколу допиту свідка ОСОБА_13 , яке було приєднано суддею ОСОБА_8 . Від судді ОСОБА_7 ним отримано повідомлення про відсутність протоколу допиту з зазначеним прізвищем, а надано копію протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 17 квітня 2016 року. Він 08 лютого 2021 року з приводу даних обставин звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі.

З листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі від 17 лютого 2021 року №Б-249/17-01-01-21 вбачається, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, розглянуто заяву ОСОБА_6 щодо незаконних, на його думку, дій суддів Бердянського міськрайонного суду та із змісту заяви не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення дій суддями Бердянського міськрайонного суду будь-якого кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено.
Перевіряючи доводи скарги, слідчий суддя вказав на те, що невнесення уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 засновано на положеннях ст.214 КПК України, ч.1 ст.2 та ст.11 КК України та п.Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30 червня 2020 року №298, оскільки у заяві не міститься об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Дослідивши матеріали провадження, в т.ч. зміст заяв, поданих ОСОБА_6 до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі (які надані на запит апеляційного суду), колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і звертає увагу на таке.
Згідно з положеннями ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Проте, у заявах ОСОБА_6 , в т.ч. у заяві від 08 лютого 2021 року, про яку йдеться в апеляційній скарзі, не наведено обставин, які могли би свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.366,375 КК України, особами, на яких вказує заявник. Зі змісту цих заяв убачається, що заявник не згоден з процесуальними діями та рішеннями суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при розгляді його заяв про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що заявник висуває загальне припущення про можливе вчинення протиправних дій або бездіяльності певними особами, ґрунтуючись лише на суб`єктивному уявленні щодо правомірності дій останніх.
В той же час, відповідним процесуальним законом передбачений порядок перегляду судових рішень в апеляційному та касаційному порядку. Ті рішення, які не підлягають окремому оскарженню, можуть бути переглянуті разом з остаточним судовим рішенням, яке прийняте по суті справи, якщо законом допускається оскарження такого рішення.
Обов`язковість рішень суду є однією з фундаментальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.
Викладене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, на яку послався слідчий суддя, згідно з якими, судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.
Гарантії незалежності та недоторканості суддів встановлені статтею 126 Конституції України (на яку також доречно послався слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі) та іншими законами. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.
В свою чергу, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя з`ясував належним чином обставини та мотиви, з яких відповідна посадова особа дійшла висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення поданої скарги.

При цьому, слідчий суддя належним чином вмотивував свої висновки та правильно вказав в оскаржуваній ухвалі на те, що заявник не зазначає у заяві об`єктивних даних, що дійсно можуть свідчити про ознаки злочинів, тому не вбачається підстав для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, про які йдеться у зверненні.

Колегія суддів, перевіривши всі доводи апеляційної скарги з врахуванням поданих до неї доповнень, доходить висновку, що вказані доводи правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Отже, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку та строк, передбачений ст.214 КК України Територіальним управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4