Справа № 372/1765/19
Провадження № 1-кп/359/120/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши з технічною відеофіксацією у судовому засіданні в залі суду м. Борисполя, клопотання прокурора ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_5 , про зміну запобіжного захисту з тримання під вартою на домашній арешт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст.263 КК України,

встановив:

Під час судового засідання прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На думку прокурора 31.05.2021 Бориспільським міськрайонним судом Київської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.07.2021. Протягом строку застосування вказаного запобіжного заходу не можливо закінчити судовий розгляд кримінального провадження.

На даний час є необхідність у продовженні строку застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з насту підстав.

Продовжує мати місце ризик, передбачений п. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, переховувався від органів досудового розслідування, не працевлаштований та не має офіційних джерел прибутку, тобто не має міцних соціальних зв`язків, які характеризують його як відповідальну та зразкову особу. З метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від суду.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити врахувавши наявний ризик.

Обвинувачений та його захисник щодо продовження строку тримання під вартою, заперечували. Підтримували заявлене стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням засобів контролю. Наголосили, що обвинувачений не має на меті переховуватися від суду. Жодних ризиків не існує та просять врахувати тривалий час перебування під вартою більше 2 років. Єдиним ризиком, на який посилається прокурор, на його думку, є можливість ОСОБА_4 переховуватися від суду. Однак, застосування судом більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобово домашнього арешту може цілком забезпечити виконання обвинуваченим покладені на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи зазначені обставини, відсутні будь-які законні підстави продовжувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, натомість, наявні всі підстави для зміни запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою.
Суд заслухавши думку учасників кримінального процесу, прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, є запобіжні заходи.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення» Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною захисту та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ступень ризику, який був встановлений судом, не змінився.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не працевлаштований, офіційного джерела прибутку не має. Тобто, міцних соціальних зв`язків, які б характеризували його як відповідальну та зразкову особу у матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_4 має на утримані неповнолітню доньку, разом із цим у матеріалах справи відсутні належні докази того, що остання перебуває на його матеріальному утриманні.

Крім того, в день вбивства обвинувачений залишив місце постійного проживання та переховувався від органів досудового розслідування, за таких обставин є достатні підстави вважати, що він продовжить переховуватися від суду.

У кримінальному провадженні судовий розгляд триває. Для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, відносно ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд прийшов до переконання про відмову у задоволені клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Продовження дії запобіжного заходу відбудеться в даному випадку не «автоматично», а із встановленням і дослідженням питання про наявність та характеру ризику, який обґрунтовує доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні. В українському тлумачному словнику слово ризик - це усвідомлена можливість небезпеки. Таким чином слово «ризик» передбачає в кримінальному законодавстві можливі негативні наслідки в майбутньому.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки суспільний інтерес, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи. А тому, на даний час, підстав для застосування іншого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не пов`язаного з триманням під вартою, суд не вбачає.
З огляду на це суд вважає доцільним клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У зв`язку із перебування судді ОСОБА_6 у щорічній відпустці на день розгляду справи, відповідно до п.20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, головуючий суддя розглядає клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одноособово.

Керуючись ст. 331, ч. 2 ст. 376 КПК України, п.20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24 год. 20.09.2021.

У задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 , про зміну запобіжного захисту з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_4 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд на протязі 7 діб з дня проголошення ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошено о 18:50 год. 22.07.2021.

Головуючий суддя ОСОБА_1