Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА
іменем України

12 квітня 2021 року м.Снігурівка
справа №485/394/21

провадження № 1-в/485/36/21

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВК ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снігурівка в режимі дистанційного судового провадження під час трансляції з ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

02 квітня 2021 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Снігурівського районного суду Миколаївської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження під час трансляції з ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» своє клопотання підтримав. Пояснив суду, що працевлаштований в їдальні установи. Офіційно ніколи не був працевлаштований, у нього відсутня трудова книжка. Планує працювати різноробочим. У нього немає родини, утриманців. До відбування покарання проживав у батьківському будинку, батьки померли, мати померла ще у 2001 році, будинок непереоформлений. У будинку проживала його тітка. Зв`язок підтримував з тіткою через телефонні розмови. Ніхто його не відвідував за час перебування в установі.

Представник ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» у судовому засіданні при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду, зазначив, що засуджений характеризується позитивно, стягнення у нього погашені, засуджений виконує разові доручення. Стан його здоров`я задовільний, засуджений повістю пройшов курс лікування, перебуває у здоровому відділенні.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання засудженого, оскільки такий не довів свого виправлення, засуджений немає стійких соціальних зв`язків, офіційно ніколи не був працевлаштований.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Снігурівська виправна колонія №5», думку прокурора, дослідивши матеріали судової справи та матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна /а.о/с.21-24/.

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.08.2015 року по 23.12.2015 року включно 3 місяця 26 днів, що з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі становить 7 місяців 21 день /а.о/с. 26/.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Снігурівська виправна колонія №5».
Початок строку відбування покарання - 28.08.2015 року. Кінець строку покарання 02.11.2021 року.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 , затвердженої начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з 05.09.2015 року утримувався в установі виконання покарань (№14) міста Кіровоград. Під час утримання характеризувався негативно. За допущені порушення режиму відбування покарання одного разу притягувався до відповідальності правами начальника установи, допущене порушення виражалося у порушенні режиму утримання, а саме «намагався встановити між камерний зв`язок». Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 10.03.2016 року отримувався в слідчому ізоляторі міста Миколаєва. Під час утримання характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав. З 21.04.2016 року відбуває покарання в державній установі «Снігурівська виправна колонія (№5)». На виробництві установи не працевлашований, але працевлаштований прибиральником в їдальні установи, а також повно та чесно виконує разові доручення по благоустрою відділення та установи. За час відбування покарання характеризується позитивно. За зразкову поведінку, сумлінне ставлення до праці, повне та чесне виконання разових доручень був заохочений 9 разів правами начальника установи. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, товариський. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Слідкує за своїм зовнішнім виглядом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Повно та чесно виконує разові доручення та законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних вмінь та навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Відповідно до ст.123 КВК України приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Правова просвіта». Відповідно до ст.126 КВК України намагається підвищувати свій загальноосвітній рівень знань та рівні самоосвіти. Періодично читає періодичні видання, відвідує церкву на території установи. Відповідно до ст.59 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки та передачі. За час перебування в місцях позбавлення волі перебуває на профілактичному обліку, як «Відчужений від основної маси засуджених».

Комісією колонії засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням через непроходження повного курсу лікування від туберкульозу легенів.

Крім того, з особової справи вбачається, що ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)»зверталась до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2019 року, залишеною без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, відмовлено у задоволенні подання, як такому що не довів свого виправлення/ а. о/с 33-34,36-38/.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 станом на 07.04.2021 року останній має 9 заохочень: у 2016 році 2 заохочення, у 2017 році- 2 заохочення, у 2018 році 2 заохочення, у 2019 році 1 заохочення, у 2020 році- 1 заохочення, у 2021 році 1 заохочення. Засуджений мав 3 стягнення: 02.11.2015 році догана н/у - намагався встановити між камерний зв`язок; 10.02.2020 року догана н/у вилучено 3 літри рідини в стадії бродіння; 03.03.2020 року сувора догана н/у груба поведінка до представників адміністрації. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин (п.2 ч.3 ст.81 КК України).

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї постанови №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, роз`яснив, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до вимог статті 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Судом встановлено, що засуджений під час усього періоду відбування покаранная мав як негативну характеристику так і позитивну характеристику, що свідчить про його нестабільну поведінку. З часу відмови у задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення має два заохочення, мав дві догани, одну з них сувору. Хоча вказані стягнення у встановленому законом порядку погашені, однак наведене свідчить про те, що поведінка ОСОБА_5 не є сумлінною. Засуджений непрацевлаштований на виробництві, хоча за станом здоров`я та віку має можливість бути працевлаштований. ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку, як «Відчужений від основної маси засуджених».

Крім того, судом встановлено, що засуджений раніше судимий, переважно за злочини проти власності, незважаючи на непогашені судимості, продовжував злочинну діяльність, засуджений ніколи не був офіційно працевлаштований на роботі, не має стійких соціальних зв`язків.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, суд вважає за можливе прийняти рішення про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України та п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області

протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений о 12:45 годині 14 квітня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1