ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/245/21 Справа № 711/9603/19 Категорія: ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 23.01.2009 р. Черкаським районним судом за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України із іспитовим строком 2 роки; 2) 22.09.2010 р. цим же судом за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 5 років, звільненого з місця позбавлення волі 31.05.2015 р. у зв`язку з відбуттям покарання; 3) 12.11.2015 р. цим же судом за ч.2 ст. 185 КК України до арешту строком 5 місяців; 4) 16.12.2015 р. цим же судом за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 1 рік, звільненого з місць позбавлення волі 20.05.2016 р. у зв`язку з відбуттям покарання; 5) 18.05.2017 р. Соснівським районним судом м. Черкаси за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців; 6) 11.09.2017 р. Черкаським районним судом Черкаської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, звільненого з місць позбавлення волі 22.04.2019 р. умовно достроково на 9 місяців 23 дні на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2019 р.

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.2 ст. 289 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 11.09.2017 р. і визначено ОСОБА_7 остаточне покарання виді у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

Строк покарання вирішено обчислювати з дати затримання засудженого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12090 грн., у задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3454 грн. 22 коп.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, 11 травня 2019 року близько 16 год. поблизу автозаправної станції «Укрнафта», розташованої в м. Черкаси, вул. Чигиринська, 58, підійшов до розміщеного на узбіччі автомобіля «Москвич-2140» д.р.н. НОМЕР_1 вартістю 12090 грн., який перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_9 .. З метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом обвинувачений умовив ОСОБА_10 , який не був обізнаний про його злочинний намір, сісти за кермо автомобіля. У зв`язку з тим, що двигун автомобіля не заводився, обвинувачений ОСОБА_7 викликав службу таксі і за допомогою ОСОБА_11 відбуксирував зазначений транспортний засіб на вул. Східну, 8 у м. Черкаси, де розміщений пункт прийому металобрухту, та продав автомобіль за 4000 грн., які витратив на власні потреби.

Вказаними умисними діями підсудний ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Крім того, біля 14 год. 03 грудня 2019 року поблизу будинку № 23 по вул. Чигиринській у м. Черкаси обвинувачений ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу придбав, а саме, присвоїв знайдені корпус бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовий уніфікований підривник дистанційної дії до ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ-2, які є бойовими припасами. Вказані предмети обвинувачений зберігав та переносив при собі до 15 год. 05 хв. 03.12.2019 р., коли на зупинці громадського транспорту «Аврора» був зупинений працівниками поліції.

Цими умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України - придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Придніпровського районного суду від 14.01.2021 року, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Обвинувачений вважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Вказав, що не вчиняв викрадення транспортного засобу, оскільки подумав, що машина покинута і нікому не потрібна, тому вирішив забрати її собі, здати на металобрухт і виручити за неї кошти. При цьому, не маючи можливості завести двигун і їхати своїм ходом, він викликав таксі за його допомогою відбуксував автомобіль до пункту прийому металобрухту.

Зазначив, що ОСОБА_9 не може бути потерпілим у справі, оскільки він не є власником автомобіля "Москвич-2140", а керував даним автомобілем на підставі довіреності. Йому особисто не спричинялись матеріальні збитки, тим більше в розмірі 12 090,00 грн. Також, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що при проведенні експертизи об`єкт дослідження на експертизу в натуральному вигляді не надавався, а подальше дослідження проводилось за описами та за умов придатності автомобілю для використання за призначенням. Тому, визначити ринкову вартість автомобіля Москвич-2140 з д.н.з. НОМЕР_1 експерту встановити не надалось, при цьому, середня ринкова його вартість в 12090 грн. визначена за умови знаходження автомобілю у технічно-справному стані і з нормативним пробігом станом на 11.05.2019.

Щодо вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, вказує, що повністю і беззастережно визнає свою вину у вчиненні даного злочину, щиро розкаюється у скоєному і шкодує, що не знайшов можливості належним чином відреагувати на знайдені на смітнику боєприпаси та вибуховий пристрій, а не класти їх до кишені. Однак зазначає, що коли до нього підійшли поліцейські, він, нічого не приховуючи, без спонукання з їх сторони, добровільно віддав свою знахідку. Тому вважає, що його можливо звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку з добровільною здачею органам влади боєприпасів та вибухового пристрою, а кримінальне провадження закрити.

Таким чином, обвинувачений вказує, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків, викладених у вироку від 14.01.2021, фактичним обставинам кримінального провадження, що, згідно з ст.409 КПК України, є підставою для його скасування або зміни при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , міркування прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно та придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та кваліфікація його дій саме за ч.2 ст.289 та ч.1 ст.263 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 та ч.1 ст.263 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 за епізодом злочинної діяльності, передбаченим ч.2 ст.289 КК України підтверджується:

- даними показів у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , який себе винуватим визнав повністю і пояснив, що 11.05.2019 р. він помітив автомобіль «Москвич» без догляду, який стояв неподалік автозаправки, і вирішив ним заволодіти. Оскільки на автомобілі не було акумулятора, він за допомогою таксиста, якому не повідомляв про свої дійсні наміри, відтягнув указаний автомобіль на пункт прийому металобрухту і здав. 03.12.2019 р. випадково знайшов пакет і виявив у ньому гранату з підривником, які привласнив, хоча не знав, що з ними робити. Через певний час до нього підійшли поліцейські, на запитання яких про те, чи є при ньому заборонені речі, видав їм знайдені предмети;

- даними показів у судовому засіданні місцевого суду потерпілого ОСОБА_9 про те, що в травні 2019 року у зв`язку із незначною поломкою залишив автомобіль «Москвич 2140» на узбіччі неподалік автозаправної станції по вул. Чигиринській у м. Черкаси, знявши з автомобіля акумулятор. Через день-два виявив відсутність транспортного засобу, про що повідомив до поліції;

- даними протоколу огляду місця події, яким встановлено, що транспортний засіб викрадено з території неподалік АЗС «Укрнафта» по вул. Чигиринській у м. Черкаси (т.1 а.с.57);

- даними висновку експертизи про те, що вартість автомобіля могла становити 12090 грн. (т.1 а.с.70);

- даними протоколу слідчого експерименту, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_7 указав на місце поблизу АЗС «Укрнафта» по вул. Чигиринській у м. Черкаси, звідки він заволодів транспортним засобом (т.1 а.с.79).

Інших доказів суду не надано.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого суду про те, що показання обвинуваченого повністю співпадають з показаннями потерпілого в тій частині, що в автомобілі не було акумулятора. Показання обвинуваченого під час слідчого експерименту щодо місця вчинення злочину відповідають інформації, отриманій під час огляду місця події. У зв`язку з цим місцевий суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 , який раніше вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 185, 186 КК України, винен у повторному незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і його вина в цьому доведена. А та обставина, що автомобіль «Москвич 2140» був викрадений без акумулятора, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, тому, що автомобіль не перестав бути транспортним засобом і з такими висновками погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 за епізодом злочинної діяльності, передбаченим ч.1 ст.263 КК України підтверджується:

- даними показів у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , який себе винуватим визнав повністю і пояснив, що 03.12.2019 р. випадково знайшов пакет і виявив у ньому гранату з підривником, які привласнив, хоча не знав, що з ними робити. Через певний час до нього підійшли поліцейські, на запитання яких про те, чи є при ньому заборонені речі, видав їм знайдені предмети;

- даними показів у судовому засіданні свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 про те, що вони поліцейські. 03.12.2019 р. вони отримали повідомлення про те, що на автобусній зупинці є особа, яка поводиться підозріло, чіпляється до перехожих і просить гроші на проїзд. Прибувши на місце, виявили обвинуваченого та поцікавились, чи є у нього заборонені речі. Той сказав, що є і дістав з кишені пакет, а з нього гранату. Вони звеліли обвинуваченому залишити ці речі на землі, відійшли із ним від цих предметів і викликали оперативно-слідчу групу;

- даними протоколу огляду місця події від 03.12.2019 р. на території поблизу автобусної зупинки «Аврора» по вул. Чигиринській у м. Черкаси виявлено пакет з предметами, схожими на корпус гранати і підривник (т.2 а.с.8-12).

За висновками криміналістичної експертизи виявлені предмети є корпусом бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовим уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ-2, які в конструктивному поєднанні придатні до приведення вибуху і є бойовими припасами (т.2 а.с.35).

Судом першої інстанції було проведено дослідження відеозапису, зробленого за допомогою нагрудних камер поліцейських, з якого встановлено, що поліцейські ОСОБА_12 і ОСОБА_13 не обшукували обвинуваченого ОСОБА_7 , а він сам дістав пакет з забороненими речами. У даному випадку не йдеться про добровільну здачу органам влади бойових припасів, тому що ініціатива видачі складових частин гранати виходила не від обвинуваченого, а він признався поліцейським про їх зберігання, після чого видав ці предмети і з таким висновком погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

З урахуванням наданих суду доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність того, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України - придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу із цим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно встановив фактичні дані, дав правильну юридичну оцінку цим діям та його висновки з цього приводу є детальними та переконливими із зазначенням на підставі чого він дійшов таких висновків.

Проаналізувавши досліджені докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно та придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, передбаченими ч.2 ст.289 та ч.1 ст.263 КК України.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 та ч.1 ст.263 КК України доведене та, що він обґрунтовано засуджений за цими статтями Кримінального кодексу України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 діянь, за які він засуджений, відповідають показанням потерпілого, свідків та обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показами потерпілого та свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно та придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що слід скасувати вирок Придніпровського районного суду від 14.01.2021 року, а кримінальне провадження щодо нього закрити, оскільки вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи, не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14 січня 2021 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: