Справа № 297/1470/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000555 від 02.07.2020 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, 21.02.2020 року судимого Берегівським районним судом за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України,

за ч. 3 ст. 297 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 в кінці травня 2020 року в невстановлений слідством день, в денну пору доби, перебуваючи на території кладовища, яке розташоване по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з хуліганських мотивів, підійшов до могили померлої ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 - 07.02.2020 років життя), де демонструючи зневагу до місць поховання перед іншими особами, посягаючи на моральні засади в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, усвідомлюючи, що його дії фіксуються на камеру мобільного телефону, вчинив наругу над могилою, а саме ліг на могилу померлої та почав імітувати епілептичний приступ, конвульсії і власну смерть, при цьому насміхаючись над усталеними в суспільстві принципами, які панують в цій сфері, бив тулубом, ногами та руками по осипу могили та насадженням квітів, чим самим зім`яв квіти та осунув осип могили.
На думку суду обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 297 КК України, наруга над могилою, вчинена повторно, з хуліганських мотивів.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину не визнав і пояснив, що у 2020 році він неофіційно працював, заробляв собі кошти за рахунок того, що з іншими особами викопував могили для поховання в с. Свобода. В кінці травня 2020 року його з іншими особами найняли копати могилу. Після виконання робіт він дійсно ліг на могилу померлої ОСОБА_7 , яка знаходилась безпосередньо біля місця, де виконувались роботи, оскільки припускає, що у нього був приступ хвороби епілепсія. Він допускає, що у нього був епілептичний приступ, в ході якого він нічного не пам`ятає. Того дня, перед вказаними подіями він пив біля 0,5 літра домашнього вина. Про факт того, що він ліг на сусідню могилу йому стало відомо із відео, який виклав ОСОБА_8 в мережу інтернет, про наявність якого йому повідомив ОСОБА_9 приблизно через місяць після даного випадку. Обвинувачений ствердив, що на хворобу епілепсії він хворів в шкільному віці. Пояснити чому покази дані в суді, не давав слідчому на досудовому розслідуванні, та повністю визнав пред`явлену підозру, не міг.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, його вина у викладеному обвинуваченні доведена наступним.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що 08.02.2020 року він похоронив свою маму ОСОБА_6 на кладовищі в с. Свобода, Берегівського району. Того ж місяця він поїхав в Угорщину на хірургічну операцію і повернувся додому тільки в березні місяці у важкому стані, тому довгий час не ходив на кладовище до могили матері. На початку червня 2020 року йому зателефонував син і повідомив, що був на кладовищі та на могилі бабусі застав безлад. Він відразу пішов на кладовище та побачив, що вінки були розкидані, дерев`яна конструкція на могилі, на яку вішалися вінки, також була пошкоджена, дерев`яний хрест також був розхитаний. Він склав все на місце по мірі можливості. Через кілька днів він, ОСОБА_10 , на власні очі побачив відеозапис на мобільному телефоні, який йому показала секретар сільської ради, та на якому був записаний ОСОБА_5 під час того, як лежав на могилі його матері, ніби імітуючи судороги. Він зателефонував у поліцію, повідомив про випадок, що стався. Оскільки обвинуваченого ОСОБА_5 він впізнав на відеозаписі, то про це повідомив відразу поліції.

Допитаний свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він разом із сином ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_5 весною 2020 року викопували яму для могили неподалік могили матері потерпілого. Родичі померлого принесли їм спиртного та ОСОБА_5 і його син вживали їх зранку і вже сильно сп`яніли ближче до обіду. Тоді, ОСОБА_5 ліг спиною на одну з могил і почав жартувати, а ОСОБА_12 почав його знімати на камеру мобільного телефону. Після того, ОСОБА_5 сам піднявся на ноги. Про хворобу обвинуваченого епілепсію він нічого не знає, ніколи не бачив, щоб у нього траплявся приступ.

Допитаний свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що того дня, коли вони виконували роботу по найму на кладовищі разом із ОСОБА_5 , вжили велику кількість спиртного, а саме вина і горілки та останній будучи в стані алкогольного сп`яніння ліг на могилу, а він, ОСОБА_12 , почав його знімати на мобільний телефон. Через кілька днів вказаний відеоролик він опублікував в соціальній мережі «Фейсбук». Приступу епілепсії у обвинуваченого він ніколи не бачив.

Отже, покази свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 спростовують версію обвинуваченого про не умисні дії наругу над могилою у зв`язку з епілептичним приступом.

Крім того, доказами вини у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України є наступне.

Переглянутим в судовому засіданні відеозаписом підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_5 того дня, коли викопували яму для могили на кладовищі, ліг спиною на могилу померлої ОСОБА_6 , де кілька секунд лежить на спині, демонструючи різні рухи ногами та руками, усміхається і жартує. Після цього, власними силами, тобто без допомоги сторонніх встав із поверхні могили.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №100 від 14.07.2020 року ОСОБА_5 в період скоєння інкримінованого йому діяння психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час. За своїм психічним станом ОСОБА_5 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, як у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, так і в теперішній час (а.с. 37-40).

Відповідно до повідомлення директора КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» Закарпатської обласної ради ОСОБА_5 за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклінічного відділення не звертався (а.с. 41).

Так, стороною захисту не надано суду жодних доказів того, що обвинувачений хворіє на хворобу епілепсії, з цього приводу звертався за медичною допомогою, лікувався, або ж стоїть на обліку. Проведена судово-психіатрична експертиза також підтверджує відсутність в обвинуваченого яких-небудь розладів, які б могли спричинити справжній епілептичний напад.

У зв`язку з наведеними письмовими доказами та з урахуванням показів свідків, суд вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що того дня на кладовищі у нього стався напад епілепсії, у зв`язку з чим він ліг на могилу є безпідставним, та заявлене ним з метою уникнення відповідальності.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, «високий» рівень ризику вчинення повторного правопорушення та «середній» рівень ризику небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високу небезпеку для суспільства (а.с. 24-27).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати те, що по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 50).

Так, обвинувачений ОСОБА_5 засуджений 21.02.2020 року Берегівським районним судом за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України (а.с. 42-43,44-45)

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 89), згідно досудової доповіді виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високу небезпеку для суспільства (а.с. 24-27), однак враховуючи, що раніше судимий, а саме 21.02.2020 року Берегівським районним судом за ч. 3 ст. 297 КК України, тобто за аналогічний злочин (а.с. 44-45), тому суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 297КК України, а також обвинуваченому слід призначити покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 33).
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 297КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 297 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбутну частину покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 21.02.2020 року 6 (шість) місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 33).
На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1