№566/1189/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року смт.Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 15 квітня 2021 року у кримінальному провадження №0000029 від 03 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:
До Млинівського районного суду Рівненської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 15 квітня 2021 року у кримінальному провадження №0000029 від 03 липня 2019 року, яка обґрунтована тим, що внаслідок протиправних дій посадових осіб органу місцевого самоврядування (виконуючих обов`язки старост Малодорогостаївського і Кораблищенського старостинських округів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , Млинівського селищного голови ОСОБА_7 та інспектора з благоустрою цієї селищної ради ОСОБА_8 ) порушено його право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України. Винними посадовими особами грубо порушено вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, в якій сказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вважає, що в даному випадку має місце склад злочину, передбачений ч.1 ст.364 КК України - шкода є істотною і становить вона 24520 (двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять) грн.
З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що воно було внесене до ЄРДР під №0000029 03 липня 2019 року за попередньою правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушенння. передбаченого ст. 356 (самоправство) КК України. Але під час досудового розслідування ні слідчі слідчого відділу, ні старший дізнавач ОСОБА_4 , ні процесуальний прокурор цю помилку не виправили і остаточно не визначили правильністькваліфікаціїдійсубєктівкримінального правопорушення. Самоправні дії службової особи (осіб), які виходять за межі їхніх повноважень, необхідно кваліфікувати за ст. 364 КК України, як зловживання владою або службовим становщем, а суб`єктом самоправства (ст. 356 КК України) може бути лише приватна особа.
Враховуючи те, що у даному випадку з боку посадових осіб органу місцевого самоврядування Млинівської селищної ради (виконуючих обов`язки старост Малодорогостаївського і Кораблищенського старостинських округів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , Млинівського селищного голови ОСОБА_7 та інспектора з благоустрою цієї селищної ради ОСОБА_8 ), мало місце перевищення ними своїх службових повноважень, що проявилося у незаконному заволодінні і розпорядженні 12 червня 2019 року його майном - будівельним каменем в кількості 37 (тридцять сім) тонн на суму (на той час) 24520 (двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять) грн., то в їхніх діях є склад злочину, передбачений ч.1 ст.364 КК України.
Не встановлено також суб`єктивну сторону даного злочину: 1)умисне ставленням винного (винних) до вчиненого діяння, умисне або необережне ставленням до його наслідків; 2) мотиви вчинення злочину (корисливий мотив, інші особисті інтереси або інтереси третіх осіб).
При цьому дізнавачем ОСОБА_4 не допитано як свідка - Млинівського селищного голову ОСОБА_7 , під керівництвом якого здійснювалося незаконне заволодіння і вивезення чужого майна - на відстань майже 26 кілометрів від його садиби із с.Кораблище в інший населений пункт у с. Малі Дорогостаї Млинівського району, адже без відома ОСОБА_7 і без його розпорядження ніхто з його підлеглих на себе таку відповідальність не взяв і не міг взяти. При цьому вивезення майна робилося таємно, з метою приховання слідів злочину і щоб він, скаржник, не зміг розшукати викрадене майно.
Розслідування у даному кримінальному провадженні проведено дізнавачем ОСОБА_4 вкрай поверхово, упереджено, без з`ясування всіх обставин кримінального провадження, що призвело до порушення ним вимог ст.ст. 2, 7, 8, 9, 16, ч.5 ст. 38 КПК України.
Просив суд скасувати як незаконну постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 15 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0000029 від 03 липня 2019 року.

В судовому засіданні, 11 травня 2021 року, ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Старший дізнавач відділення поліції №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з завою про розгляд скарги без його участі, у зв`язку з проведення ним невідкладних слідчих дій.

На запит суду дізнавачем надані матеріали кримінального провадження №0000029 від 03 липня 2019 року.

Суд, заслухавши думку скаржника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У судовому засіданні встановлено, що старшим дізнавачем сектору дізнання ВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000029 від 03 липня 2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Відомості до ЄРДР внесені за заявою ОСОБА_3 , про те, що 12 червня 2019 року, о 10 год., поблизу господарства в АДРЕСА_1 , невідомі особи самовільно вивезли в невідомому напрямку близько 20 тонн каміння, що належить ОСОБА_3 .

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 15 квітня 2019 року кримінальне провадження №0000029 від 03 липня 2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України по факту самоправства закрито, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Однак, слідчий суддя не може погодитися з таким процесуальним рішенням слідчого та приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Відповідальність, передбачена статтею 356 КК України, настає за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Об`єкт злочину - встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

З об`єктивної сторони злочин характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.

Суб`єктивна сторона самоправства характеризується умисною виною. Винний усвідомлює, що самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчиняє дії, передбачає, що його дії можуть завдати значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника і бажає або свідомо припускає настання такої шкоди. Мотиви вчинення самоправних дій (скрутне матеріальне становище, помста, прагнення примусити особу вчинити певні дії тощо) на кваліфікацію не впливають, але можуть враховуватися при призначенні покарання.

Суб`єктом самоправства може бути фізична осудна особа, якій на момент вчинення кримінального правопорушення виповнилося 16 років.

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Проте, закриваючи кримінальне провадження за відсутності в складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України слідчий не вказав, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, не встановив наявності суб`єктивної сторони діяння, а також не конкретизував об`єктивної сторони діяння, без їх належного аналізу.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України і при цьому не визначено, які саме з його елементів (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.

В мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження від 15 квітня 2021 року зазначено про те, що кримінальне провадження повинно бути закрито у зв`язку з відсутністю істотної шкоди, однак слідчим у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у постанові слідчого не наведено. Разом з тим зміст поняття "значна шкода" у ст.356 КК України не визначено. Отже, у кожному окремому випадку питання, чи є шкода значною, вирішується окремо.

Значна шкода може мати матеріальний та нематеріальний виміри. Якщо шкода є матеріальною, визнавати її розмір значним слід з урахуванням матеріального становища потерпілого та суми спричинених збитків.

Отже, постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином не вмотивована і не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя дійшов переконання, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст.ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам статті 110 КПК України.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

У даному випадку слідчому необхідно проаналізувати кожен здобутий ним доказ у кримінальному провадженні у контексті доведеності чи не доведеності складу в діяннях посадових осіб кримінального правопорушення, щодо якого проводиться досудове розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений права надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

З наведених підстав, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та його направлення для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно ретельно виконати вимоги ухвали слідчого судді, які зазначені у мотивувальній частині, виконати інші необхідні слідчі дії, передбачені КПК України.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст.91, 110, 214-216, 284,303-309, 318-380,392 КПК України,
слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 15 квітня 2021 року у кримінальному провадження №0000029 від 03 липня 2019 року задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000029 від 03 липня 2019 року про закриття кримінального провадження від 15 квітня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000029 від 03 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Копію ухвали направити до Млинівського відділу Дубенської окружної прокуратури, для відома.

Копію ухвали направити до відділення поліції №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1