Справа № 405/2086/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Льон С.М.,

при секретарі: Булькач С.С.,

за участю прокурора: Цапко О.Р.,

захисників: Язан Л.С., Воробйова В.В.,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_1

обвинувачених: ОСОБА_2 , н/л ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 02.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

встановив:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2021 обвинуваченим н/л ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 15.07.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор вказав про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_2 та н/л ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, враховуючи тяжкість покарання та соціальні зв`язки обвинувачених, останні можуть ухилитись від суду, раніше неодноразово судимі, що свідчить про існування ризику повторного вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, існує ризик незаконного впливу на свідків, які не допитані в судовому засіданні з метою зміни їх показів на свою користь.

Захисник Язан Л.С. заперечила проти продовження строку тримання під вартою, вказала, що ризики, наведені прокурором не обґрунтовані. Зазначила, що н/л ОСОБА_3 має сталі соціальні зв`язки та не має наміру будь яким чином перешкоджати судовому провадженню, а тому є всі підстави для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений н/л Красовський М.В. та законний представник підтримали позицію захисника.

Захисник Воробйов В.В. заперечив проти продовження строку тримання під вартою, просив змінити на цілодобовий домашній арешт, вказавши, що ризики, наведені прокурором не підтверджені належними доказами, обвинувачений виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_2 підтримав позицію захисника.

Заслухавши доводи прокурора, думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченим ОСОБА_2 та н/л ОСОБА_3 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_2 та н/л ОСОБА_3 судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, міцність соціальних зв`язків обвинувачених. Також, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Так, ОСОБА_2 та н/л ОСОБА_3 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років.

ОСОБА_2 не одружений, не маючий утриманців, без місця реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Не працює, тобто не має постійного джерела доходу. Кримінальне правопорушення вчинив за попередньою змовою групою осіб. Раніше судимий.

Неповнолітній ОСОБА_3 не працює, тобто не має постійного джерела доходу. Зареєстрований та проживає в Кіровоградській області, с. Первозванівка. Кримінальне правопорушення вчинив за попередньою змовою групою осіб в період іспитового строку. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини. Окрім того, в Ленінському районному суді м. Кіровограда на розгляді перебувають два кримінальні провадження відносно ОСОБА_3 .

Наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченим у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що тримання обвинувачених ОСОБА_2 та н/л ОСОБА_3 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання ОСОБА_2 та н/л ОСОБА_3 під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 вересня 2021 року включно, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

постановив:

Продовжити неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 06 вересня 2021 року включно.

Продовжити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 06 вересня 2021 року включно.

Копію ухвалу направити до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Світлана Михайлівна Льон