Справа 350/901/20
Номер провадження 1-кп/350/136/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000160, яке внесене до ЄРДР 13.06.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, без постійного місця роботи, неодруженого, з середньою освітою, без утриманців, судимого 10.01.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України (далі за текстом КК України) до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

10.01.2020 вироком Пустомитівського районного суду Львівської області, ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

09.04.2020, провідним інспектором Рожнятівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області належним чином повідомлено ОСОБА_3 про порядок та умови відбування покарання у виді двохсот годин громадських робіт, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, яким відповідно до абз.3 ч.3.ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу визнається невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

ОСОБА_3 постійно порушуючи складені графіки роботи, систематично не з`являвся для відбування покарання у Цінівський старостинський округ Дубівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, і в період часу із 16.04.2020 до 30.04.2020 відпрацював всього 36 годин громадських робіт, в період часу із 01.05.2020 до 31.05.2020 відпрацював всього 76 годин громадських робіт, а з 01.06.2020 до 30.06.2020 без поважних причин не відпрацював жодної години громадських робіт, тобто умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, яких не відпрацював 88 годин.

Обвинувачений ОСОБА_3 у залі судового засідання свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав пояснення про те, що дійсно не відпрацював 88 годин громадських робіт, оскільки поїхав працювати на Буковель.У учиненому розкаюється.

Допитана в якості свідка провідний інспектор Рожнятівського РС з питань пробації ОСОБА_5 дала суду показання, про те, що ОСОБА_3 з`явився в Рожнятівський РС, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, попереджено про наслідки у разі ухилення від відбування такого покарання. Згодом, до Рожнятівського РС надійшов табель виходу на роботу засудженого ОСОБА_3 за квітень місяць, згідно якого він відпрацював усі дні згідно графіку виходу на роботу. Згідно табеля виходу на роботу, засуджений ОСОБА_3 відпрацював усі дні згідно графіку виходу на роботу за травень місяць 2020 року. 04.06.2020 року на адресу Рожнятівського РС надійшла довідка в.о. старости Цінівського старостинського округу, згідно якої, засуджений ОСОБА_3 не з`являється для відпрацювання громадських робіт згідно складеного графіку роботи. Причини невиходу на роботу невідомі, на телефонні дзвінки не відповідає. Згідно довідки Цінівського старостинського округу від 05.06.2020 ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці з 01.06.2020 по 05.06.2020., з 09.06.2020 по 11.06.2020 був відсутній на громадських роботах без поважних причин. 11.06.2020 нею було здійснено контрольну перевірку за місцем відбування покарання засудженим ОСОБА_3 , в ході якої встановлено, що останній згідно графіку виходу на роботу, був відсутній за місцем відбування громадських робіт, за результатами якої був складений акт перевірки.

Будучи свідком, аналогічні по суті показання дав в.о. старости Цінівського старостинського округу Дубівської ОТГ ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю обвинуваченого, дала наступні показання. В квітні та травні 2020 року її син ОСОБА_3 ходив на роботу для відпрацювання громадських робіт, призначених вироком суду справно. З початку червня, її син не виходив на роботу для відпрацювання громадських робіт, з різних причин, серед яких несприятливі погодні умови, конфлікт із в.о. старости Цінівського старостинського округу, тощо. Окрім цього, з 09.06.2020 по 11.06.2020 її син поїхав у м. Івано-Франківськ, відповідно також пропустив вихід на роботу.

Аналізуючи та оцінюючи показання свідків суд вважає, що вони правдиві, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а тому у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. Мотивів для обмови обвинуваченого не встановлено, всі свідчення надавалися під присягою.

Окрім показань свідків та самого обвинуваченого ОСОБА_3 , його винуватість у скоєнні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується нижченаведеними письмовими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, а саме:

- вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року, яким підтверджено, що ОСОБА_3 визнано винуватим за ч.2 ст.15, ч.1ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин (а.к.п. 81, 84, 89);

- викликами ОСОБА_3 до уповноваженого органу пробації у зв`язку із виконанням вироку суду (а.к.п. 82);

- підпискою ОСОБА_3 (а.к.п 18), якою підтверджено, що 09.04.2020 його ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, яким відповідно до ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, визнається невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання;

- довідкою про проведення профілактичної та виховної бесіди (а.к.п. 101), якою підтверджено, що із ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду, в ході якої йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання, попереджено про правові наслідки невиконання вимог законодавства, також попереджено про відповідальність за скоєння нового злочину чи адміністративного правопорушення;

- направленням для відбування призначеного вироком суду покарання (а.к.п. 103), яким підтверджено, що обвинуваченого ОСОБА_3 направлено для відбування покарання до Дубівської ОТГ;

- розпорядженням в.о. старости Цінівського старостинського округу Дубівської ОТГ ОСОБА_6 № 29 від 16.04.2020 (а.к.п 105), яким встановлено, що ОСОБА_3 прийнято на неоплатні громадські роботи в кількості 200 годин, згідно направлення №38/12/418 від 09.04.2020, зобов`язано ОСОБА_3 виконувати громадські роботи на території Цінівського старостинського округу не більше чотирьох годин на день з 13:00 до 17:00 годин;

- табелями виходу на роботу, виданих в.о. старости Цінівського старостинського округу Дубівської ОТГ ОСОБА_6 (а.к.п 107, 109), встановлено, що обвинувачений в період часу із 16.04.2020 до 30.04.2020 відпрацював всього 36 годин громадських робіт, в період часу із 01.05.2020 до 31.05.2020 відпрацював всього 76 годин громадських робіт, а з 01.06.2020 до 30.06.2020 без поважних причин не відпрацював жодної години громадських робіт;

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що вони в повному обсязі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, за наведених у вироку обставин.

Суд, виходячи із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом, вважає достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, оскільки він ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України відносяться до проступків.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він ніде не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, медичні документи про встановлення йому групи інвалідності або будь яких діагнозів із захворюваннями відсутні.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив кримінальних правопорушень.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 є визнання ним своєї вини та каяття у вчиненому.

Призначаючи покарання, суд враховує положення ст.50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а також положення статті 65 КК України, якою встановлено, що "особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів".

Враховуючи, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України санкція статті передбачає альтернативні види покарання, а саме, арешт або обмеження волі, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого буде досягнуто при призначені покарання у виді арешту, яке буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше був засуджений вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.01.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт та в період невідбутої частини покарання знову вчинив нове кримінальне правопорушення, що є підставою для застосування ст. 71 КК України та призначенню покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, що призначається за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.01.2020. Невідбута частина покарання складає 88 годин. Відповідно до вимог ст. 72 ч.1 п.4 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст.71 Кримінального кодексу України, призначити покарання за сукупністю вироків, повністю приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.01.2020 у виді 11 днів арешту та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на один місяць та 11 ( одинадцять ) днів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: