Справа №712/3590/21
Провадження №1-кп/712/507/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 04.01.2021, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за а дресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України

ВСТАНОВИВ:
03.01.2021 близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту, пов`язаного з особистими неприязними відносинами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, небезпечних для здоров`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого тілесних ушкоджень не утворилось, після чого наніс два удари лівою ногою в грудну клітку справа, внаслідок яких, відповідно до висновку експерта №02-01/229 від 30.03.2021, ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломами шостого, сьомого та дев`ятого ребер праворуч, з ушкодженням правої легені та виходом незначної кількості вільного повітря в праву плевральну порожнину, та в подальшому наніс чотири удари кулаком правої руки в потилицю зліва, внаслідок яких, відповідно до висновку експерта №02-01/229 від 30.03.2021, ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лівої скроневої ділянки, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/229 від 30.03.2021 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та пояснив, що вдень 03.01.2021 він з напарником виконували сантехнічні роботи квартирі будинку АДРЕСА_3 . Вони вийшли перекурити в під`їзді, де їх почав ображати потерпілий ОСОБА_4 , який перебував напідпитку. Після словесних образ потерпілий почав бійку, на що у відповідь обвинувачений наніс йому ряд ударів в голову і тіло. ОСОБА_5 щиро розкаювався у вчиненому, просив вибачення у потерпілого. Цивільний позов ОСОБА_5 визнав в повному обсязі, зазначив, що буде виплачувати кошти потерпілому щомісяця частинами.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
ОСОБА_5 характеризується посередньо за місцем проживання, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.
З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, наявності обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах, установлених санкцією ч.1 ст.122 КК України, у виді обмеження волі та застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, потерпілим ОСОБА_4 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просив: стягнути з ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду в сумі 1265 грн. 05 коп. та моральну (немайнову) шкоду в сумі 30000 грн. 00 коп. На підтвердження розміру матеріальної шкоди до суду надані товарні чеки на придбання медичних препаратів, оплату медичних послуг, виписку з медичної карти стаціонарного хворого, консультативні заключення травматолога, тощо. На обґрунтування моральної шкоди в позові зазначається, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілому завдано непоправних душевних страждань, що полягають у моральних переживаннях у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, неможливістю вести звичайний спосіб життя, порушенні нормальних життєвих зв`язків в сім`ї та з сусідами, та неможливістю продовження активного громадського життя. ОСОБА_4 боїться самостійно перебувати у під`їзді, боїться опинитися наодинці з сусідами, внаслідок чого не може продовжувати звичайний ритм життя, адже відчуває постійний стрес та нервове напруження.
Під час судового розгляду справи обвинувачений визнав цивільний позов в повному обсязі та зобов`язався відшкодовувати моральну та матеріальну шкоду щомісячно частинами.
Суд вважає доведеним факт завдання матеріальної шкоди та моральної шкоди ОСОБА_4 , що виразилася в ушкодженні його здоров`я, перенесені фізичного болю, нервового потрясіння.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_4 , суд враховує обставини вчинення злочину, ступінь фізичного болю, який відчував потерпілий внаслідок заподіяних йому травм, біль, страх, страждання як в момент пригоди, так і після пригоди. Також, суд бере до уваги порушення звичайного ритму життя потерпілого, ступінь тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень. На підставі викладеного, враховуючи позицію обвинуваченого, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір матеріальної шкоди в сумі 1265 грн. 05 коп. та моральної шкоди в сумі 300000 грн. підлягає стягненню в повному обсязі.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1265 (одна тисяча двісті шістдесят п`ять) гривень 05 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1