ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/231/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000705 від 09.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000705 від 09.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.
Згідно оскаржуваної ухвали продовжено строк тримання під домашнім арештом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його постійного мешкання, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати житло квартиру АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, в межах строку досудового розслідування, на строк з 15.01.2021 по 15.03.2021 включно та покладено на нього такі обов`язки:
1) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
3) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
6) носити електронний засіб контролю.
На зазначену ухвалу слідчого судді підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про часткове задоволення клопотання прокурора, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його постійного мешкання за адресою: кв. АДРЕСА_1 , у період доби з 20.00 год. до 06:00 хв., за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, визначених слідчим суддею.
В обґрунтування апеляційної скарги підозрюваний посилається на те, що слідчим суддею помилково встановлено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також було помилково встановлено доведеність тієї обставини, що належну процесуальну поведінку підозрюваного не може забезпечити інший більш м`який запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт, та у цьому аспекті не враховано окремі обставини, передбачені ст. 178 КПК України. На його думку, таку поведінку цілком може забезпечити домашній арешт у певний період доби, а саме з 20:00 год. по 06:00 год., з покладенням відповідних процесуальних обов`язків. Зазначає, що у нього на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей: ОСОБА_12 , 2016 року народження та ОСОБА_13 , 2010 року народження, який є інвалідом дитинства, що унеможливлює залишення ним своєї сім`ї без годувальника та фізичної і моральної участі у догляді дитини-інваліда. Крім того зазначає, що органом прокуратури нічим не спростовано, а слідчим суддею залишено поза увагою, що ним не вчинялося незаконного впливу на свідків та потерпілого за весь час досудового розслідування. Стверджує, що його добросовісна процесуальна поведінка та своєчасне виконання обов`язків, спростовують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
В судове засідання апеляційного суду прокурор, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомленими під розписку та повідомленням засобами телефонного зв`язку про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги (а.с. 129, 130), не з`явилися. Причин неявки суду не повідомили.
На час розгляду справи, а саме, станом на 09.45год, ані електронних листів, ані письмових заяв про відкладення судового розгляду від підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_15 до канцелярії Харківського апеляційного суду не надійшло, що надає можливість проведення апеляційного розгляду без участі підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, що відповідає вимогам ст. 401 КПК України, оскільки в апеляційній скарзі підозрюваного не порушується питання про погіршення його становища.
Згідно телефонного повідомлення, прокурор не зв`явився, пославшись на відсутність достатньої кількості прокурорів в Харківській місцевій прокуратурі №2.
За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_15 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що Київським ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000705 від 09.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
16.10.2020 ОСОБА_6 затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України та 17.10.2020 останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна, з погрозою нерозголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великих розмірах.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2020 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонено йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці до 17.12.2020 включно.
Постановою керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_16 від 09.12.2020 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 17.01.2021.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2020 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строком до 17.01.2021, включно.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.01.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000705 від 09.09.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України до п`яти місяців, тобто до 17.03.2021.
13.01.2021 прокурор звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 , в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 протягом серпня початку вересня 2020 року, точної дати та часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими на цей час особами, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, розробив злочинний план, спрямований на вимагання грошових коштів від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за не повідомлення керівництву Державного бюро розслідувань інформації щодо можливого вчинення ОСОБА_9 злочину.
Прокурор вказував на обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме відомостями, що містяться у: заяві ОСОБА_8 від 09.09.2020; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 від 09.09.2020, 07.10.2020 та 16.10.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 09.10.2020; протоколі огляду оптичного диску від 18.09.2020; протоколі огляду копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр та імітаційних засобів від 16.10.2020; протоколі затримання ОСОБА_6 від 16.10.2020; протоколі допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 16.10.2020; повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 17.10.2020.
Також прокурор посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Крім того, прокурор посилався на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким злочином, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна. Зазначив, що досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню неможливо закінчити, оскільки органу досудового розслідування необхідно призначити судову експертизу аудио і звукозапису за наявними матеріалами провадження аудіо та відеозаписах, які знаходяться у Київському районному суд м. Харкова; оглянути у встановленому законом порядку мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_6 ; отримати ухвалу про тимчасовий доступ до речей та документів щодо телефонних з`єднань підозрюваного ОСОБА_6 з іншими можливими фігурантами; розсекретити матеріали негласних слідчих (розшукових) дій; повідомити підозрюваного ОСОБА_6 про підозру в остаточній редакції; відкрити сторонам матеріали досудового розслідування та надати їм доступ до матеріалів досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та розшукові дії необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування. Вказані процесуальні дії мають важливе значення для судового розгляду, оскільки направлені на збирання доказів, з метою повного, всебічного та неупередженого встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, у зв`язку з цим виникла необхідність продовження строку цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 , оскільки до теперішнього часу ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати на цей час.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року вказане клопотання прокурора задоволено.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами. Також, слідчий суддя вважав встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено не було.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, на строк не більше двох місяців, як зазначено в ч. 6 ст. 181 КПК України. У разі необхідності, відповідно до ч.7ст.194 КПК України, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 181, ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку домашнього арешту, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують домашній арешт; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про домашній арешт.
Клопотання прокурора, в цілому відповідає вимогам зазначеної статті та містить доводи, що підтверджують обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вимаганні передачі чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великих розмірах, що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення.

Також колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 у зв`язку із неможливістю завершення досудового розслідування через необхідність проведення слідчих і процесуальних дій, отримання висновків експертиз необхідних для повного розслідування кримінального провадження.
Висновки слідчого судді про те, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України та вказаним в клопотанні прокурора, оскільки вони на момент звернення прокурора з клопотанням про продовження домашнього арешту не зменшились і не відпали, підтверджені матеріалами клопотання.
Зазначені в апеляційній скарзі підозрюваним доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.
Посилання підозрюваного на недоведеність вказаних у клопотанні ризиків, не ґрунтується на матеріалах справи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Відомості з кримінального провадження, на які посилався прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що на цей час обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Колегія суддів бере до уваги особу підозрюваного а саме те, що у нього на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей: ОСОБА_12 , 2016 року народження та ОСОБА_13 , 2010 року народження, який є інвалідом дитинства, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення протиправних дій, які йому інкримінуються згідно підозри, а тому ці особисті обставини не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють дії підозрюваного пов`язані з вище наведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КК України.
Крім того, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту хоча певним чином обмежує підозрюваного, але не виключає можливості здійснювати підозрюваним догляду за малолітніми дітьми, один з яких є інвалідом.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що підозрюваному ОСОБА_6 судом першої інстанції обґрунтовано продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та на момент апеляційного розгляду не встановлено достатніх та обґрунтованих підстав для його зміни чи скасування.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги підозрюваного не вбачається.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді