ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим

28 травня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України та клопотання захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про зміну відносно їх підзахисних ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , відповідно, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, -

встановив:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № №0003930 від 16.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинувачених, посилаючись на те, що ризики, які були підставою для обрання щодо кожного з обвинувачених такого виключного запобіжного заходу існувати не перестали.

В свою чергу захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_8 звернулись до суду з клопотаннями про зміну відносно їх підзахисних ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , відповідно, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою.
В судове засідання не з`явились потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , та представник потерпілого ОСОБА_16 , які будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Участь потерпілої ОСОБА_6 , яка не з`явилась у судове засідання, забезпечена участю її представника адвоката ОСОБА_7 . Причини неявки потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 суду не відомі.

За відсутності вказаних потерпілих та представника потерпілого суд вважає за можливе розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також клопотання захисників про зміну запобіжних заходів щодо обвинувачених.
Суд з урахуванням невідкладності питання, яке розглядається, а також з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження вважає, що розгляд цього клопотання прокурора за відсутності осіб, які повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, але не з`явились у судове засідання та не повідомили про причини неявки, не порушить їх права, тому вважає за можливе розглянути клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також клопотання захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про зміну їх підзахисним запобіжного заходу, за відсутності потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_16

Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали подане клопотання та вважали за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до кожного з обвинувачених. В обґрунтування, сторона обвинувачення зазначила, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до кожного з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , не зникли та існувати не перестали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_8 , заперечили проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та сам обвинувачений підтримали клопотання та просили обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, яке обґрунтовано довготривалим перебуванням під вартою обвинуваченого та відсутністю ризиків заявлених прокурором.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_9 заперечили проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просив суд про зміну обраного відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжних захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник ОСОБА_10 заперечили проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, захисник ОСОБА_10 та її підзахисний ОСОБА_17 підтримали клопотання, подане захисником, та вважали за доцільне змінити відносно її підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт обґрунтувавши свої доводи відсутністю ризиків заявлених прокурором.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , та доводів захисника ОСОБА_9 .
Представник потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинувачених та заперечили проти доводів сторони захисту.
Розглядаючи клопотання прокурора та оцінюючи доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд виходить з наступного.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання прокурора та питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_11 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він має зареєстроване місце проживання в м. Кривий Ріг і не має постійного місця проживання в м. Одесі, та до затримання не мав постійного місця роботи; те, що обвинувачений ОСОБА_11 згідно даних обвинувального акту раніше не судимий. Крім того, судом враховується, що судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочато та не допитані судом обвинувачені, потерпілі, свідки, а також розмір шкоди, який завданий потерпілим у даному кримінальному провадженні злочинами, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , загальний розмір якої складає 1781283,18 грн. та про відшкодування якої потерпілі звернулись до суду з позовними заявами.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_11 від суду з метою ухилення від відповідальності як кримінальної так і цивільної. Суд також вважає, що не перестав існувати доведений прокурором перед судом ризик можливого здійснення обвинуваченим впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених з метою їх залякування або викривлення їх показів, оскільки обвинувачений обізнаний з місцем проживання потерпілих та свідків, обізнаний про місце знаходження інших обвинувачених.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_11 перебуваючи на волі може переховатися від суду та вчиняти дії щодо здійснення тиску на інших учасників даного кримінального провадження, що знайшло своє підтвердження перед судом та не спростовано стороною захисту.
За встановлених обставин суд вважає доцільним продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_11 , а клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 таким, що задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про подальше застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 судом враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_13 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він за твердження сторони захисту та не заперечувалось прокурором має зареєстроване місце проживання в м. Кривий Ріг, але не має постійного місця проживання в м. Одесі, до затримання не мав постійного місця роботи; те, що обвинувачений ОСОБА_13 згідно даних обвинувального акту раніше не судимий.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_13 від суду з метою ухилення від відповідальності як кримінальної так і цивільної, та який є доведеним прокурором.

Окрім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинувачених не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу ОСОБА_13 на потерпілих, свідків, інших обвинувачених з метою їх залякування або викривлення їх показів, оскільки обвинувачений обізнаний з місцем проживання потерпілих та свідків, обізнаний про місце знаходження інших обвинувачених.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_10 про те, що стороною обвинувачення не було доведено та не надано будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Суд приймає до уваги та вважає достовірними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_13 є раніше не судимим, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька ОСОБА_18 , який є інвалідом 3-ї групи, проте зазначені обставини не свідчать про зменшення існування зазначених вище ризиків та виключно такі обставини не можуть слугувати підставою для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 судом враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він згідно обвинувального акту має зареєстроване місце проживання в м. Кривий Ріг, але не має постійного місця проживання в м. Одесі, до затримання не мав постійного місця роботи; те, що обвинувачений ОСОБА_12 згідно даних обвинувального акту раніше не судимий. Крім того, судом враховується розмір шкоди, який завданий потерпілим у даному кримінальному провадженні злочинами, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_12 , загальний розмір якої складає 1781283,18 грн. та про відшкодування якої потерпілі звернулись до суду з позовними заявами, а також те, що у даному кримінальному провадженні не допитані обвинувачені, потерпілі та свідки.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_12 від суду з метою ухилення від відповідальності як кримінальної так і цивільної.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_12 , перебуваючи на волі може переховатися від суду з метою ухилення від відповідальності як кримінальної так і цивільної.

За таких обставин, суд вважає за доцільне продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_12 , у зв`язку з чим судом не приймаються доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_12 про наявність підстав для зміни відносно останнього запобіжного заходу на менш суворий.

Суд переконаний, що вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права кожного з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи кожного з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених та на даний час існувати не перестали, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку кожного з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 на строк, що не перевищує 60 днів.

Продовжуючи дію виключного запобіжного заходу щодо кожного з обвинувачених, суд також враховує обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а саме вчинення злочину шляхом підпалу, що в свою чергу є небезпечним способом та могло потягти за собою непоправимі наслідки як для життя, здоров`я так і майна інших осіб, при цьому завдало шкоди майну потерпілих, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , що у сукупності із тяжкістю можливого покарання виправдовує продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою кожного з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Щодо альтернативного запобіжного заходу у виді застави, розмір якої визначено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2021 року, суд не вбачає підстав для зміни цього розміру, у зв`язку з чим визначений судом розмір застави, як альтернативний запобіжний захід продовжує свою дію на умовах, визначених в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2021 року.
При цьому судом не беруться до уваги доводи сторони захисту про непомірність визначеної судом кожному з обвинувачених розміру застави, з огляду на таке.
Так, позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.
Судом враховується розмір шкоди, який завданий потерпілим у даному кримінальному провадженні злочинами, у вчиненні яких обвинувачуються кожен з обвинувачених, загальний розмір якої складає 1781283,18 грн. та про відшкодування якої потерпілі звернулись до суду з позовними заявами, тому, суд переконаний, що розмір застави у меншому розмірі, ніж визначений судом, не буде здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання ними покладених обов`язків.
Керуючись ст.ст. 331, 370, 376 КПК України, суд

постановив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжних захід, не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Застосований до обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, до кожного з них окремо, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 липня 2021 року.
Альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою від 02.02.2021 року у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 985050 (дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч п`ятдесят) гривень обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , кожному з них окремо залишити без змін.
Строк дії ухвали суду в частині продовження щодо кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинувачених обов`язків, в разі внесення визначеної судом суми застави, становить до 26 липня 2021 року, включно.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 02 червня 2021 року о 14:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

28.05.2021

Єдиний унікальний номер справи: №522/21884/20
Номер провадження № 1-кс/522/89/21
Головуючий суддя ОСОБА_1