Провадження №: 1-кп/752/36/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Голосіївського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

під час судового розгляду кримінального провадження № 0000027, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів, Київської області, громадянина України, з освітою вищою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч.4 ст. 368 (в редакції від 18.04.2013 року) та ч.3 ст. 368 КК України ( в редакції від 13.05.2014 року),

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ;

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Указом Президента України «Про призначення суддів» від 03.02.2010 № 99/2010 ОСОБА_9 призначено на посаду судді Обухівського районного суду Київської області.

На підставі ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ОСОБА_9 як суддя є посадовою особою судової гілки влади та відповідно до ст. 124 Конституції України наділений повноваженнями здійснювати правосуддя.

Статтею 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя при здійсненні правосуддя повинен дотримуватися Конституції та законів України, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; додержуватися присяги судді; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно зі ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) судді районних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені у тому числі ст.ст. 124, 139, 173 - 173-2 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 217, 283 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, посадова особа виносить постанову про прийняте у справі рішення.

Крім того, ст. 321 КПК України встановлено, що при розгляді кримінального провадження судом головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Відповідно до ст.ст. 368, 369, 370, 374, 376 КПК України, за результатами судового розгляду кримінального провадження суддя ухвалює законний, обґрунтований та вмотивований обвинувальний чи виправдувальний вирок, в якому у разі визнання особи винуватою зазначає рішення про цивільний позов.

Таким чином, обіймаючи посаду судді Обухівського районного суду Київської області, ОСОБА_9 постійно виконував функції представника влади і посадової особи, виходячи з положень п. 1 примітки до ст. 364 та п. 2 ст. 368 Кримінального кодексу України, був службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Однак ОСОБА_9 використав надану йому владу та своє службове становище в корисливих цілях (з метою особистого незаконного збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди) - вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

Так, 27.02.2014 стосовно ОСОБА_11 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом скоєння насильства в сім`ї, та матеріали про притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності направлено для розгляду до Обухівського районного суду Київської області.

Автоматизованою системою документообігу суду матеріали про вчинення ОСОБА_11 зазначеного адміністративного правопорушення розподілено для розгляду судді Обухівського районного суду ОСОБА_9 , яким судове засідання в адміністративній справі стосовно ОСОБА_11 призначено на 05.03.2014 р.

05.03.2014 року близько 10 години суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_9 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 10, розташованому у приміщенні Обухівського районного суду Київської області за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 20, у ході розгляду матеріалів про притягнення до адмін відповідальності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, усвідомлюючи, що він як суддя наділений владними повноваженнями на прийняття рішення у справі стосовно ОСОБА_11 та застосування до останнього як суворого, так і більш м`якого виду стягнення, тобто на власний розсуд може застосувати до ОСОБА_11 як більш м`яке стягнення - у вигляді штрафу, так більш суворе - у виді громадських, виправних робіт або адміністративного арешту, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою незаконного особистого збагачення, шляхом вимагання від ОСОБА_11 неправомірної вигоди, яке виражалось у створенні умов, за яких той змушений був надати неправомірну вигоду для запобігання шкідливим наслідкам для своїх прав та законних інтересів, повідомив йому, що ним як суддею за вчинений адміністративний проступок буде призначено покарання у виді адміністративного арешту строком 5 діб, однак він може призначити ОСОБА_11 і найбільш м`яке покарання - у виді штрафу. При цьому, ОСОБА_9 зазначив, що для уникнення адміністративного арешту ОСОБА_11 потрібно передати йому неправомірну вигоду у вигляді 50 (п`ятдесяти) літрів пального та поштових марок на суму 200 гривень, за що він з використанням наданої йому влади судді виконає дії, спрямовані на призначення ОСОБА_11 мінімальної міри покарання, а саме штрафу.

У свою чергу, ОСОБА_11 , не бажаючи настання негативних наслідків для себе, будучи необізнаним у законодавстві України, вимушений був погодитись з указаними незаконними вимогами ОСОБА_9 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_9 того ж дня, тобто 05.03.2014, близько 12 години 43 хвилини, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету за адресою: АДРЕСА_2 , під час наступної зустрічі з ОСОБА_11 одержав від нього обумовлену раніше неправомірну вигоду - картки на пальне марки А-95 мережі АЗС «WOG» у кількості 50 (п`ятдесяти) літрів вартістю 12 грн. 99 коп. за 1 літр на загальну суму 649 грн. 50 коп. та поштові марки у кількості 100 штук вартістю 2 грн. за 1 штуку на загальну суму 200 гривень, загалом на суму 849 грн. 50 копійок.

Після одержання неправомірної вигоди суддя ОСОБА_9 виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_11 , якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, наклав адміністративне стягнення на останнього у виді мінімального штрафу у розмірі 51 (п`ятдесяти однієї) гривні.

Отже, суддя Обухівського районного суду ОСОБА_9 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вимагав та одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_11 у розмірі 849 грн. 50 копійок.

Крім цього, 23.04.2014 стосовно ОСОБА_12 складено протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 139 ч. 1 КУпАП, та матеріали про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності направлено для розгляду до Обухівського районного суду Київської області.

Автоматизованою системою документообігу суду матеріали про вчинення ОСОБА_12 зазначених адміністративних правопорушень розподілено для розгляду судді Обухівського районного суду ОСОБА_9 , яким судове засідання в адміністративній справі стосовно ОСОБА_12 призначено на 05.05.2014 р. близько 9 години суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_9 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 10, розташованому в приміщенні Обухівського районного суду Київської області за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 20, у ході розгляду матеріалів про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ст.ст. 124, 139 ч. 1 КУпАП, усвідомлюючи, що він як суддя наділений владними повноваженнями на прийняття рішення у справі стосовно ОСОБА_12 та застосування до останнього як суворого, так і більш м`якого виду стягнення, тобто на власний розсуд може застосувати до ОСОБА_12 стягнення за ч. 1 ст. 139 КУпАП у виді штрафу або громадських робіт, за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу або позбавлення права керувати транспортними засобами або ж звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань та з метою незаконного особистого збагачення, шляхом вимагання від ОСОБА_12 неправомірної вигоди, яке виражалось у створенні умов, за яких той змушений був надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам для своїх прав та законних інтересів, висунув останньому вимогу щодо передачі йому ( ОСОБА_9 ) неправомірної вигоди у виді 50 (п`ятдесяти) літрів пального, за що він з використанням наданої йому влади судді виконає дії, спрямовані на призначення ОСОБА_12 мінімальної міри покарання, а саме за ч. 1 ст. 139 КУпАП штрафу у розмірі 340 гривень, та за ст. 124 КУпАП провадження закриє за малозначністю.

У свою чергу, ОСОБА_12 , не бажаючи настання негативних наслідків для себе, будучи необізнаним у законодавстві України, вимушений був погодитись з указаними незаконними вимогами ОСОБА_9 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_9 того ж дня, тобто 05.05.2014 р., близько 09.45 год, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету за адресою: АДРЕСА_2 , під час наступної зустрічі з ОСОБА_12 , який повідомив про відсутність можливості придбати картки на пальне за відсутністю часу, одержав від нього обумовлену раніше неправомірну вигоду у сумі 600 грн., що еквівалентна приблизно вартості 38 літрів бензину з розрахунку 15, 99 грн. за 1 літр бензину станом на вказану дату.

Після одержання неправомірної вигоди суддя ОСОБА_9 виніс постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_12 , якими за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, звільнив останнього від адміністративної відповідальності за малозначністю, а за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, наклав адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Тобто суддя Обухівського районного суду ОСОБА_9 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вимагав та одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_12 у розмірі 600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_9 визнається винним за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції від 18.04.2013 р.), - одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої йому влади, повторно, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Крім цього, 27.03.2013 до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 01.02.2013, стосовно ОСОБА_13 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні було встановлено, що водій ОСОБА_13 , рухаючись на своєму автомобілі, при виїзді на зустрічну смугу здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_14 , який рухався йому назустріч. Унаслідок указаної дорожньо- транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Автоматизованою системою документообігу суду матеріали зазначеного кримінального провадження розподілено для розгляду судді Обухівського районного суду ОСОБА_9

23.06.2014 року під час судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні суддею ОСОБА_9 призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІСЕ.

29.10.2014 року близько 12 години суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_9 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 10, розташованому у приміщенні Обухівського районного суду Київської області за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 20, у ході усної розмови повідомив ОСОБА_14 , що направив усі необхідні документи для проведення додаткової експертизи у кримінальному провадженні та приблизно через два тижні вона буде готова. Під час зазначеної розмови ОСОБА_9 також повідомив, що у нього є сумніви щодо обґрунтованості висновку попередньої автотехнічної експертизи, яка є у матеріалах кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_9 також наголосив на тому, що представнику потерпілого ОСОБА_14 необхідно збільшити суму позовних вимог у заявленому в кримінальному провадженні цивільному позові до відповідача ОСОБА_13 . Після цього, ОСОБА_9 , зловживаючи своїми владними повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди, повторно, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою незаконного особистого збагачення, висунув вимогу ОСОБА_14 про необхідність передати йому неправомірну вигоду у сумі 1000 доларів США за те, що судове рішення у вказаному кримінальному провадженні буде прийнято на його користь.

У свою чергу, ОСОБА_14 з метою запобігання настанню негативних наслідків для себе, своїх законних прав та інтересів вимушений був погодитися з незаконними вимогами ОСОБА_9

19.11.2014 року близько 11.30 год. ОСОБА_14 на виконання вимог судді ОСОБА_9 на подвір`ї адміністративної будівлі Обухівського районного суду Київської області передав останньому частину неправомірної вигоди у сумі 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 19.11.2014 становило 3040 грн. 02 коп., за постановлення обвинувального вироку у кримінальному провадженні та задоволення заявленого ним цивільного позову. При цьому ОСОБА_9 зазначив, що інша частина грошових коштів у сумі 800 доларів США має бути передана у день постановления вироку у вказаному кримінальному провадженні. ОСОБА_14 з незаконною вимогою судді ОСОБА_15 знову вимушений був погодитися.

13.01.2015 року після проголошення суддею ОСОБА_9 вироку у кримінальному провадженні, яким ОСОБА_13 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, а також задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 та стягнуто на його користь з ОСОБА_13 кошти в загальній сумі 185280 грн., ОСОБА_14 зайшов до службового кабінету ОСОБА_9 , де останній повідомив, що їм необхідно вийти з приміщення.

Того ж дня близько 11.30 год. ОСОБА_9 вийшов на подвір`я адміністративної будівлі Обухівського районного суду Київської області, де, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище з метою незаконного особистого збагачення, одержав від ОСОБА_14 решту неправомірної вигоди у сумі 13 600 грн., еквівалентній 800 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ станом на вказану дату, за постановления обвинувального вироку у зазначеному кримінальному провадженні та задоволення цивільного позову. ОСОБА_9 , одержавши вказану частину неправомірної вигоди у сумі 13 600 грн., поклав ці грошові кошти у кишеню свого одягу.

13.01.2015 року о 12.30 год. під час проведення особистого обшуку ОСОБА_9 у службовому кабінеті за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 13 600 грн., які він одержав від ОСОБА_14 як неправомірну вигоду. Отже, суддя Обухівського районного суду ОСОБА_9 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вимагав та одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_14 у розмірі 16 640 грн. 02 копійок.

Таким чином, ОСОБА_9 визнається винним за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції від 13.05.2014), - одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої йому влади, повторно, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин визначених у обвинувальному акті. Зазначив, що в дійсності вчинив кримінальні правопорушення, у вчиненому щиро кається. Під час судового розгляду кримінального провадження, ініціював укладення угоди про визнання винуватості, яку уклав з прокурором та просить її затвердити на визначених угодою умовах. На даний час не працює, має інвалідність 2 групи.

Як було з`ясовано під час судового провадження, 19.04.2021 року, між прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , з участю захисника ОСОБА_16 , укладено угоду про визнання винуватості, де зазначено, що ОСОБА_9 раніше не судимий, характеризується позитивно, обставинами які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину особою, яка має інвалідність. Згідно угоди, ОСОБА_9 , який ініціював її укладення, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення та сторони узгодили, що в разі затвердження угоди судом, до ОСОБА_9 слід застосувати покарання: за ч.4 ст. 368 КК України ( в редакції від 18.04.2013 року), з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна та з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах або органах державної влади строком на 1 рік; за ч.3 ст. 368 КК України ( в редакції від 13.05.2014 року) у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах або органах державної влади строком на 2 роки. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах або органах державної влади строком на 2 роки. Сторони також досягли згоди на звільнення ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки та обвинувачений, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів,тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Відповідно до вимог ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Злочини вчинені ОСОБА_9 передбачені ч.3 ст. 368 КК України та ч.4 ст. 368 КК України, на час вчинення та на даний час класифікуються як тяжкі, враховуючи санкцію статей.

ОСОБА_9 визнав себе винним і просив затвердити угоду про винуватість, яку ініціював та уклав добровільно. Наслідки укладення, затвердження угоди та невиконання, йому роз`яснені та, як відмітив обвинувачений, повністю зрозумілі. Захисник просив затвердити угоду.

Прокурор, висловлюючи думку, просив затвердити угоду на визначених умовах. Повідомив, що в дійсності під час судового провадження, за ініціативою обвинуваченого між ним та ОСОБА_9 , згідно вимог процесуального законодавства, з врахуванням, наряду з іншим, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, було укладено угоду про визнання винуватості, яку просить затвердити на визначених угодою умовах. Сторони прийшли до висновку, про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки на час вчинення обвинуваченим злочинів, заборон для застосування ст. 75 КК України не існувало. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, враховуючи можливість досягнення мети щодо оперативності розгляду кримінального провадження, з огляду на принцип розумності строків розгляду. Крім того, при укладенні угоди сторона обвинувачення також враховувала, що ОСОБА_9 на даний час не працює суддею, позитивно характеризується, має інвалідність, вину визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, тобто враховувалися усі, визначені процесуальним законодавством, обставини.

Заслухавши думку сторін, ознайомившись з угодою, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у ОСОБА_9 , що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, щодо його прав, наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, виду та міри покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, які йому були детально роз`яснені судом, та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 368 (в редакції від 18.04.2013 року) та ч.3 ст. 368 КК України ( в редакції від 13.05.2014 року), та призначити узгоджене сторонами покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Призначаючи узгоджене сторонами покарання, колегія суддів також враховує, що згідно ст. 77 КК України, яка визначає застосування додаткових покарань у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, як в даному випадку, додаткове покарання у виді конфіскації майна, не застосовується.
Обставинами, що пом`якшують покарання, як зазначено в угоді, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність інвалідності у обвинуваченого, що підтверджено пенсійним посвідченням, копія якого долучена до матеріалів.

Обставин, що обтяжують покарання не було встановлено.

Затверджуючи угоду на визначених у ній умовах, колегія суддів також вважає за необхідне відмітити, що згідно ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
В ст. 5 КК України, щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, відмічено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи, що злочини, в яких суд визнає ОСОБА_9 винним, відносяться до корупційних, та останній за часом злочин вчинено ним 13.01.2015 року, на час його вчинення перешкод для застосування ст. 69 КК України та звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, не було. Зміни в ст. 69 КК України, щодо заборони призначати більш м`якого покарання у разі вчинення корупційного злочину та в ст. 75 КК України, щодо заборони звільнення особи, засудженої за корупційні злочини, від відбування покарання з випробуванням, були внесені 14.10.2014 року, в зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» (№ 1698-УІІ), який набрав чинності 25.01.2015 року, згідно даних сайту ВРУ, тобто після вчинення особою злочинів.
Стягнути з обвинуваченого судові витрати в дохід держави.

Керуючись ст.ст.4,5,12 КК України, ст.ст. 368, 369-376, 469-475 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.04.2021 року між прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000027.

ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання: за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції від 18.04.2013 р.), з застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без конфіскації майна, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах або органах державної влади строком на 1 рік;

за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції від 13.05.2014р.) у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах або органах державної влади строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_9 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах або органах державної влади строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати в сумі 1107,96 грн., на залучення експерта.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Судді ____________ ___________________ _____________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3