Номер провадження: 11-сс/813/659/21
Номер справи місцевого суду: 495/579/20 1-кс/495/450/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 23.02.2021, якою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0001834 від 05.07.2016

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на постанову ст. слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 від 30.06.2020 про закриття кримінального провадження №0001834 від 05.07.2016 у зв`язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення винесена без порушень вимог КПК України, оскільки слідчий дійшов обґрунтованого висновку про те, що кваліфікуючою ознакою диспозиції ст. 286 КК України є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, натомість, пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження за відсутності обстановки вчинення злочину, тобто не в процесі руху транспортного засобу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваною ухвалою з підстав залишення поза увагою слідчим суддею того, що слідчим не було вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження справи, зокрема, до теперішнього часу досудовим розслідування не було встановлено коло свідків, які перебували в автобусі та могли бачити, що послугувало причиною її падіння з автобусу та призвело до спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень; не було допитано водія автобуса, який, на її думку, повинен був відшкодувати їй витрати на лікування, оскільки саме він відповідає за безпеку пасажирів автобусу.

Посилаючись на наведені доводи, потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд скарги іншим слідчим суддею за її участі.
В судове засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_7 не з`явилась, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомила, натомість, з`явилась її представник ОСОБА_10 , натомість прокурор ОСОБА_11 в черговий раз не з`явився до апеляційного суду, подав клопотання про проведення апеляційного розгляду за його відсутності у зв`язку із процесуальною зайнятістю та карантинними обмеженнями на території України.
Враховуючи неявку потерпілої та прокурора в судове засідання апеляційного суду, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності сторони обвинувачення та потерпілої.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілої, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Аналіз оскаржуваної ухвали слідчого судді та матеріалів провадження надає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вимогам вищенаведеної статті не відповідає з огляду на наступне.

Пункт 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Разом із тим, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України, розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень Глави 26 КПК України.

Однією із засад кримінального провадження, якою повинен керуватись суд під час судового розгляду, є принцип верховенства права, зміст якого закріплений ст. 8 КПК України, яка передбачає, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали (а.с. 71) зазначено, що прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадженні, які були досліджені судом, проте вказана обставина спростовується змістом журналу судового засідання від 23.02.2021 (а.с. 66-67), який не містить жодних відміток щодо дослідження слідчим суддею будь-яких матеріалів кримінального провадження.

За встановлених обставин, колегія суддів в даному випадку наголошує на формальному підході до розгляду скарги представника потерпілої, оскільки фактично слідчий суддя, без належного дослідження та аналізу матеріалів кримінального провадження, був позбавлений можливості переконатись в обґрунтованості доводів представника ОСОБА_7 щодо незаконності постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Фактично, зміст мотивувальної частини оскаржуваної ухвали слідчого судді зводиться до цитування доводів постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Такий підхід до розгляду скарг, зокрема, без витребування та дослідження матеріалів кримінального провадження, Верховний Суд у постанові від 24.11.2020 у справі №264/7638/19 визнав порушенням права на справедливий суд, який унеможливлює перевірку законності та обґрунтованості процесуального рішення.

Разом із тим, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що постановоюст. слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 30.06.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001834 від 05.07.2016за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було закрито у зв`язку із відсутністю складу зазначеного кримінального правопорушення (а.с. 57-59).
Мотивуючи зазначене рішення слідчий послався лише на те, що обстановка вчинення злочину за ч. 1 ст. 286 КК України характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів, на підставі чого ст. 286 КК України не охоплюється заподіяння шкоди під час знаходження транспортного засобу в статичному (нерухомому) стані.
Разом із тим, ст. 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, яка розкриває одну із найважливіших засад кримінального провадження принцип законності, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В свою чергу, ч. 4 ст. 38 КПК України встановлює, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, оцінюючи єдиний викладений слідчим в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження №0001834 висновок щодо того, що складом ст. 286 КК України не охоплюється заподіяння шкоди під час перебування транспортного засобу в статичному (нерухомому) стані, апеляційний суд наголошує на їх очевидній неспроможності та абсурдності з огляду на наступне.
Диспозиція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Таким чином, вищевказана норма права є бланкетною, тобто її диспозиція закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта іншої галузі права.
Зазначена обставина підтверджується судовою практикою, зокрема, п. 3 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, відповідно до якого при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено ст.ст. 286-288, 415 КК України, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Таким нормативно-правовим актом на території України є Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР України).
Відповідно до п. 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону Україну «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Таким чином, висновок слідчого про те, що діяння за ч. 1 ст. 286 КК України вчиняється лише в процесі переміщення транспортних засобів є його особистим припущенням, яке не ґрунтується на вимогах закону.
Натомість, слідчим було залишено поза увагою висновок експертів №19-4120/3108 з дослідження причин і наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці та по автотехнічному дослідженню обставин ДТП від 30.07.2019 (а.с. 60-65) відповідно до якого експерт, серед іншого, дійшов також висновку про те, що дії водія автобусу «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 не відповідали вимогам п. 21.1 ПДР України в частині перевезення пасажирів, які стояли в непризначених для перевезення місцях та таким чином, з технічної точки зору, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку, пов`язаного із травмування пасажирки ОСОБА_7 .
Окрім того, експерт зазначив, що в досліджуваній ситуації водій ОСОБА_12 через відсутність вільних місць в салоні автобусу не повинен був перевозити пасажирів, які стояли в непризначених для перевезення місцях.
За таких обставин, на підставі аналізу наданих апеляційному суду матеріалів провадження вбачається, що слідчий зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався, фактично не здійснив жодних дій, направлених на перевірку обставин отримання потерпілою ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості під час випадіння з автобусу, залишив поза увагою наявний в матеріалах провадження висновок експертів щодо автотехнічного дослідження обставин ДТП та дійшов передчасного й необґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях особи ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Окрім того, звертає на себе увагу той факт, що наявна в матеріалах справи вищезазначена постанова слідчого ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження №0001834 не містить його особистого підпису (а.с. 59).
Слідчий суддя, в свою чергу, на вищевикладені порушення слідчим вимог кримінального процесуального закону та фактичне не проведення досудового розслідування уваги не звернув та дійшов необґрунтованого висновку про законність постанови про закриття кримінального провадження, у зв`язку із чим безпідставно відмовив представнику ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 в задоволенні її скарги на згадану постанову слідчого.
За таких обставин, вищевказана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали.
Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Отже, з огляду на вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про задоволення скарги представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , скасування постанови слідчого від 30.06.2020 про закриття кримінального провадження №0001834 та повернення матеріалів провадження до органу досудового розслідування для проведення досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 24, 303, 304, 370, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2021, якою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0001834 від 05.07.2016 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , скасувати постанову старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 30.06.2020 про закриття кримінального провадження №0001834 від 05.07.2016 за ч.1 ст.286 КК України та повернути кримінальне провадження до СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській обл. для проведення досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4