Провадження № 1-кс/761/839/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000863 від 11.06.2019,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) ОСОБА_4 від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000863 від 11.06.2019.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2020 вказану скаргу ОСОБА_5 повернуто особі, яка її подала.
Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 25.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва скасовано, матеріали скарги повернуто до суду першої інстанції для розгляду в порядку ст. ст. 304-307 КПК України в іншому складі суду.
Після повернення справи до Шевченківського районного суду м.Києва здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за результати якого справа за скаргою ОСОБА_5 надійшла в провадження слідчого судді ОСОБА_1 .
Скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого ДБР ОСОБА_4 від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000863 від 11.06.2019 обґрунтована наступним.
Другим відділом Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління ДБР здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000863 від 11.06.2019 за ч.2 ст.397, ч.2 ст.162 КК України. Відомості про вчинення кримінальних правопорушень було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) на виконання ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м.Києва від 20.05.2019 (справа №761/19399/19) та від 02.08.2020 (справа №761/27741/19), якими зобов`язано уповноважених осіб ДБР внести такі відомості за заявами ОСОБА_5 від 27.04.2019 та від 26.06.2019. Так, до ЄРДР за заявами ОСОБА_5 було внесено відомості 11.06.2019 за №0000863, а 02.09.2020 за №0001335, які 16.10.2019 Генеральною прокуратурою України було об`єднано в одне кримінальне провадження за №0000863.
23.09.2020, як вказує ОСОБА_5 , ним було отримано копію постанови слідчого ДБР ОСОБА_4 від 31.08.2020 про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Скаржник вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, немотивованою, а рішення слідчого про закриття кримінального провадження передчасним, протиправним та таким, що не відповідає основним вимогам та завданню кримінального процесуального законодавства України. Слідчим не здійснено у повному обсязі всі необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, про які скаржник просив слідчого у відповідному клопотанні від 25.07.2019 про проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій. Щодо вказаного клопотання слідчим було винесено постанову від 31.07.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим. У подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 16.09.2020 (справа №761/34342/19), постанову слідчого ОСОБА_4 від 31.07.2019 про відмову у визнанні потерпілим скасовано та зобов`язано слідчого розглянути клопотання ОСОБА_5 в порядку ст.220 КПК України. Однак, відомостей про розгляд слідчим клопотання ОСОБА_5 ні скаржнику, ні його представнику так і не надходило. Автор скарги звертає увагу й на те, що з 13 пунктів прохальної частини його клопотання від 25.07.2019 про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, слідчим ОСОБА_4 було виконано лише 3 пункт, а саме: проведено допит прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а інших дій не проведено. На клопотання ОСОБА_5 від 19.06.2020 про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, слідчий матеріали не надав, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді від 25.08.2020 слідчого зобов`язано розглянути вказане клопотання в порядку ст.220 КПК України.
Крім того, у скарзі звернуто увагу на те, що фактично постанова про закриття кримінального провадження від 31.08.2020 винесена слідчим повторно, не дивлячись на те, що попередня постанова слідчого від 06.02.2020 була скасована Київським апеляційним судом, а додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій слідчим після цього проведено не було. Слідчий не визнав ОСОБА_5 потерпілим, хоча оцінку цьому було надано як в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 16.09.2019 (справа №761/34342/19) про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 31.07.2019, так і в ухвалі Київського апеляційного суду від 06.05.2020 (справа №761/6806/20) про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 06.02.2020, а також на те, що в матеріалах провадження є протокол допиту ОСОБА_5 в якості потерпілого.
У скарзі також зазначається, що висновки слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки про проведення обшуків у адвоката не було повідомлено відповідну Раду адвокатів м.Києва, а сама по собі наявність ухвал слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 03.05.2019, якими було задоволено клопотання про дозвіл на проведення обшуку в квартирах, не є єдиною підставою для висновку про відсутність складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.397 КК України, оскільки під час досудового розслідування слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий був зобов`язаний дослідити всі обставини, в тому числі відомості та факти, які стали підставою для проведення вказаних обшуків у квартирах адвоката, а також те чи була досягнута мета проведених обшуків в рамках кримінального провадження №0000358, оскільки в одній квартирі під час обшуку взагалі нічого не було виявлено та вилучено, а речі, вилучені в іншій квартирі, були повернуті заявнику. Висновки слідчого, викладені у постанові від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000863 фактично дублюють відомості, зазначені у попередній постанові слідчого від 06.02.2020, яка була скасована Київським апеляційним судом.
Таким чином, автор скарги зазначає, що слідчим після скасування судом апеляційної інстанції попередньої постанови про закриття кримінального провадження від 06.02.2020 не вчинено жодних слідчих (розшукових) та процесуальних дій. Про винесення слідчим чергової постанови від 09.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 25.07.2019 та про відмову у визнанні його потерпілим автор скарги не був повідомлений і з їх змістом не ознайомлений, у зв`язку з чим ним не було реалізовано право на їх оскарження.
З урахуванням доводів, наведених у скарзі, ОСОБА_5 просить слідчого суддю задовольнити його скаргу та скасувати постанову слідчого ДБР ОСОБА_4 від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000863 від 11.06.2019 за ч.2 ст.162, ч.2 ст.397 КК України.
У судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 , скаргу підтримав та просив задовольнити з обставин, викладених у скарзі. Наголосив на тому, що копії постанов про відмову у визнанні потерпілим та про відмову у задоволенні клопотання від 09.12.2019 його клієнт не отримував, а тому і не мав змоги оскаржити. У постанові слідчого від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження наведені такі ж мотиви для закриття як і у попередній постанові від 06.02.2020, не враховано висновків Київського апеляційного суду, викладених в ухвалі від 06.05.2020 про скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження від 06.02.2020.
Слідчий ОСОБА_4 , проти задоволення скарги заперечив, звернув увагу на те, що невідкладні обшуки, які були проведені у квартирах ОСОБА_5 , легалізовано ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м.Києва, всі необхідні дії по розслідуванню кримінального провадження проведені. Постанови слідчого від 09.12.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим по кримінальному провадженню №0000863 та про відмову у задоволенні клопотань останнім не оскаржувалась.
Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, вислухавши думку учасників процесу, дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих слідчому судді документів вбачається, що 31.08.2020 слідчим другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями ГСУ ДБР ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000863 від 11.06.2019 винесено постанову про закриття кримінального провадження. Постанову мотивовано тим, що на час її винесення органом досудового розслідування виконано всі можливі слідчі (розшукові) дії для перевірки поданих заяв про вчинення кримінального правопорушення та з`ясування об`єктивної істини, а за результатами досудового розслідування встановлено відсутність в діях службових осіб Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.397, ч.2 ст.162 КК України.
У постанові вказано, що в рамках кримінального провадження проведено допити потерпілого ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 щодо здійснених 25.04.2019 в рамках кримінального провадження №0000358 обшуків у квартирах адвоката ОСОБА_5 до постановлення слідчим суддею відповідної ухвали про дозвіл на проведення обшуку. Прокурорами відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України 25.04.2019р. обшуки за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , проведено в рамках кримінального провадження №0000358 від 04.04.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.182, ч.1 ст.361, ч.2 ст.362 КК України, на підставі ч.3 ст.233 КПК України, а у подальшому ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м.Києва від 03.05.2019 було задоволено клопотання про дозволи на проведення вказаних обшуків.
Також, слідчим викладено доводи з приводу мотивів, прийнятої суддями Київського апеляційного суду ухвали від 06.05.2020 про скасування попередньої постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 06.02.2020. Зокрема, слідчий з посиланням на узагальнення ВССУ «про практику розгляду скарг на рішення дії бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» звернув увагу на те, що КПК України не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим, 09.12.2019 ним було винесено постанови про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим і про відмову у задоволенні клопотання, які не були оскаржені. Можливість проведення слідчим, прокурором обшуків без ухвали слідчого судді передбачено ч.3 ст.233 КПК України, про що зазначалось і в узагальненні ВССУ щодо «судової практики по розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи».
Проаналізувавши об`єктивну та суб`єктивну сторони злочинів, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.397 КК України, слідчий прийшов до висновку, що викладені у заявах та показах ОСОБА_5 обставини не знайшли свого підтвердження, в ході проведення досудового розслідування не отримано фактичних даних про протиправну діяльність службових осіб Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000358, слідчі дії проводились відповідно до вимог КПК України.
Однак, слідчий суддя не погоджується з висновками слідчого та вважає, що постанова слідчого від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000863 від 11.06.2019 за ч.2 ст.162, ч.2 ст.397 КК України є передчасною, оскільки обґрунтування та мотиви її прийняття в більшій мірі є такими ж як і у попередній постанові слідчого від 06.02.2020, що була скасована ухвалою суддів Київського апеляційного суду від 06.05.2020, а додаткових слідчих (розшукових) чи процесуальних дій слідчим майже не проведено.
З тексту вказаної ухвали Київського апеляційного суду вбачається, що у апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказував на не проведення слідчим повної та всебічної перевірки обставин, викладених у його скаргах про вчинення кримінальних правопорушень. Під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_4 лише частково виконано 3 пункт його клопотання від 25.07.2019 та проведено допит прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , проте не проведено інших дій, не допитано особи, яка підписувала рішення про незаконне проникнення до житла та іншого володіння адвоката. Не дивлячись на наявність ухвали слідчого судді, якою фактично підтверджено статус ОСОБА_5 як потерпілого, слідчий 09.12.2019 виніс постанови про відмову у визнанні його потерпілим і про відмову у задоволенні клопотань та у порушення вимог ст.220 КПК України копії вказаних постанов йому не направив.
Апеляційним судом звернуто увагу і на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 16.09.2019, якою було задоволено скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого ДБР ОСОБА_4 від 31.07.2019 про відмову у визнанні його потерпілим та було зобов`язано слідчого розглянути клопотання ОСОБА_5 від 25.07.2019 про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій. Апеляційний суд вказав, що ОСОБА_5 не було визнано потерпілим та фактично не вчинено процесуальних дій, які були указані ним у відповідному клопотанні. Щодо мотивів відмови у визнанні ОСОБА_5 потерпілим та відмови у задоволенні його клопотань, які викладені слідчим у постановах від 09.12.2019, апеляційний суд зазначив, що вони не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження і не узгоджуються із вимогами закону.
З огляду на викладене, скасовуючи постанову слідчого від 06.02.2020 апеляційний суд зазначив, що вказана постанова була винесена внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин кримінального правопорушення, із істотним порушенням процесуальних прав учасників кримінального провадження та всупереч вимогам закону, а тому вона не може визнаватись законною, обґрунтованою та мотивованою. Крім того, апеляційний суд надав оцінку доводам слідчого, викладеним у постанові від 06.02.2020 в частині обґрунтування законності проведення обшуків. Слідчий вказував, що обшуки проводилися після отримання оперативної інформації згідно з ч.3 ст.233КПК України. Апеляційний суд зазначив, що у ході кримінального провадження не передбачається можливості проведення будь-яких оперативних заходів, наслідком чого могло стати отримання оперативної інформації, оперативно-розшукова діяльність не перебуває у сфері дії КПК України, а ч.3 ст.233 КПК України не передбачає можливості проведення обшуку.
Виходячи з положень ч.2 ст.40 КПК України слідчий уповноважений, зокрема: приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч.5 ст.40 КПК України).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічно, повно і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження (п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України).
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, у судовому засіданні не здобуто достатніх, належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи скарги ОСОБА_5 .
При цьому, слід зазначити, що реалізація потерпілим прав, передбачених ст.56 КПК України, напряму залежить від того чи має особа такий статус. Слідчий має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності підстав, визначених КПК України, проте такій особі має бути надана можливість оскарження постанови слідчому судді.
Дослідивши зміст ухвали Київського апеляційного суду від 06.05.2020, зміст оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 31.08.2020, доводи скарги ОСОБА_5 на вказану постанову, оцінивши надані суду документи, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Мотиви, викладені у оскаржуваній постанові слідчого, не спростовують висновків, викладених в ухвалі Київського апеляційного суду від 06.05.2020.
Саме по собі посилання слідчого на те, що постанови від 09.12.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим та про відмову у задоволенні його клопотань не оскаржені не є самостійною підставою для визнання постанови слідчого про закриття кримінального провадження законною та обґрунтованою.
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що ст.55 КПК України не вимагає винесення слідчим окремої постанови про визнання заявника потерпілим, однак позиція слідчого щодо статусу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не узгоджується з наявними в рамках провадження документами, зокрема: ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 16.09.2019, якою скасовано постанову про відмову у визнанні потерпілим від 31.07.2019, допитом ОСОБА_5 у кримінальному провадженні в якості потерпілого. Не дивлячись на вказані документи слідчим 09.12.2019 повторно винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим та постанову про відмову у задоволенні клопотань, копії яких як вказує у скарзі ОСОБА_5 , йому не направлено, а матеріалами кримінального провадження йому для ознайомлення не надано, що позбавляє його можливості оскаржити постанови слідчому судді.
З урахуванням всього наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 31.08.2020 в супереч положенням ч.5 ст. 110 КПК України фактично відсутня мотивувальна частина, в якій би зазначався зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови з урахуванням попередніх висновків, викладених в ухвалі Київського апеляційного суду від 06.05.2020.
Таким чином не дивлячись на підстави закриття кримінального провадження, наведені слідчим у постанові від 31.08.2020, доводи скарги в частині того, що питання закриття кримінального провадження є передчасним, не спростовуються.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 91, 92, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000863 від 11.06.2019.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1