Справа №295/8711/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000017 від 20.03.2021 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прип`ять Шацького району Волинської області, громадянина України, освіта середня, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.4 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2020 року ОСОБА_3 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 105 від 18.05.2020 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу зазначеної частини, поставлений на всі види забезпечення.

Крім того, наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 31-РС від 18.05.2021 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду розвідника-снайпера розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.01.2021 № 5 солдат ОСОБА_3 вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на 13 січня 2021 року оголошено не було.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст.ст.11,16,40,49,128,200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст.ст.3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 13 січня 2021 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно у відрядження до розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 26 лютого 2021 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_4 та приступив до виконання службових обов`язків, чим закінчив вчиняти кримінальне правопорушення.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу до військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю за обставин викладених в обвинуваченні, пояснив, що після укладення в травні 2020 контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді розвідника-снайпера розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти. Відповідно до наказу командира йому потрібно було 13.01.2021 прибути у відрядження в м.Житомир до військової частини, але він цього не зробив, в зв`язку з сімейними обставинами, так як поїхав додому в с. Прип`ять Шацького району, оскільки захворіла бабуся, її поклали в лікарню. Доглядав бабусю, так як батьки на той час перебували в Польщі на заробітках. На службу повернувся лише 26.02.2021. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 як особа характеризується позитивно по місцю служби, раніше не судимий, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому з урахуванням пом`якшуючих обставин покарання та наведених мотивів, суд вважає при призначенні ОСОБА_3 покарання застосувати ст.69КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч.4 ст.407КК України у виді штрафу.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот)гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1