КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Єревані, Республіки Вірменія, є громадянином України, з середньою освітою, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 289 КК України

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 вересня 2021 року до 3:45 год.
Визначено ОСОБА_6 , заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 000 грн.
Згідно ухвали, слідчий суддя вказав, що прокурором доведено обставини, передбачені ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_6 кримінальнихправопорушень, наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та прийшов до висновку, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання встановлених у судовому засіданні ризиків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, з 22:00 до 07:00 год.

Як вказує захисник, слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до уваги взято лише клопотання слідчого і думку прокурора, але не враховано положення ст. 178 КПК України.
При цьому вказує, що прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Слідчим суддею жодним чином не врахована обґрунтованість підозри та не оцінено докази, що покладені в основу підозри. З приводу обґрунтованості підозри захист вважає, що органом досудового розслідування неправильно кваліфіковано дії підозрюваного за ч. 3 ст. 289 КК України.

Апелянт посилається на п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 в якому зазначено, що відповідно до частин 2, 3 ст. 289 КК України та п. 3 примітки до цієї статті матеріальну шкоду слід визнавати значною в разі заподіяння реальних збитків на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а великою - на суму понад 250 таких мінімумів. Якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша від зазначеної у п. 3 примітки до ст. 289 КК України така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної або великої шкоди, відсутня.

Враховуючи те, що транспортний засіб Мазда СХ-5 не був знищеним та не втратив свою цінність, захист вважає, що даним злочином не було нанесено великої матеріальної шкоди.
Тому, на думку захисника, вищевказані злочини слідчий повинен був кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 та за ч. 1 ст. 289 КК України, за які передбачено набагато менше покарання (що також суттєво впливає на розмір застави).
Крім того, слідством не було надано офіційної вартості викраденого майна, а саме вартості номерних знаків та не надано договору купівлі-продажу автомобіля, який був придбаний в квітні 2021 року, що суттєво впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення.

Таким чином, як вказує сторона захисту, слідчий суддя не врахував необґрунтованість підозри і неправильну кваліфікацію, також не було враховано те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, неофіційно працює, має на утриманні непрацюючу наречену інваліда 3 групи, та сам ОСОБА_6 має проблеми із здоров`ям (хворіє на гепатит С), раніше не судимий.

Як вважає захисник, слідчий суддя визначивши заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454000 грн.фактично позбавив можливості ОСОБА_6 вийти на свободу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002033, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.
10 липня 2021 року в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_6 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України. Того ж дня ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.

12 липня 2021 року слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, зазначене клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 вересня 2021 року, до 3:45 год., з визначенням ОСОБА_6 , застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 000 грн.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності, в тому числі і те, що у ОСОБА_6 є дружина, з якою він проживає разом без реєстрації шлюбу, яка має інвалідність 3-ої групи, та те, що ОСОБА_6 має захворювання - гепатит С.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Зокрема обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень підтверджується: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення від 10 липня 2021 року; протоколами прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 липня 2021 року від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами огляду місця події від 10 липня 2021 року; постановою про визнання речовими доказами від 10 липня 2021 року; протоколами допиту потерпілих від 10 липня 2021 року ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту підозрюваного за участю захисника та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозриОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.
Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, а доводи про те, що транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує та сума відповідних витрат менша від зазначеної у п. 3 примітки до ст. 289 КК України відтак кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної або великої шкоди, відсутня, потребують додаткової перевірки під час досудового розслідування, як і доводи апелянта про те, що кваліфікація дій підозрюваного за ч. 3 ст. 289 КК України є неправильною.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 000 грн.
Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії судді немає.
Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Доводи апеляційної скарги в частині неправильної кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 289 КК України з посиланням при цьому на п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 взагалі є недоречними, оскільки вказана стаття у діючій редакції пов`язує відповідні кваліфікуючі ознаки не з розміром матеріальної шкоди, а з вартістю транспортного засобу.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, в тому числі його майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваній особі ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 вересня 2021 року до 3:45 год., з визначенням ОСОБА_6 , застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 000 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4567/2021
Єдиний унікальний номер 753/13756/21
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_18
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1