ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участі сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000131 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 січня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, який не працює, судимого:

-22.09.1999 р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.3 ст.81 КК України (в ред. 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-12.12.2001р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.140, ст.43 КК України (в ред.1960р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

-09.03.2004 р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

- 11.06.2007 р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-02.03.2010р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

-25.11.2010 р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців;

ЄУНСС:725/6178/20
НП:11-кп/822/122/21 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ч.2 ст.186 КК України
-02.11.2015р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців;

-17.12.2018р. вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 січня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та за їх вчинення призначено йому покарання: - за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1(одного) року позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обраховано з 14 листопада 2020 року.
Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою.
На вказаний вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та діючий в його інтересах захисник адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності його вини, просить змінити вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.01.2021р. Вважає, що суд першої інстанції в недостатній мірі врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих збитків, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Також, на думку апелянта, районним судом не враховано того, що у нього на утриманні є малолітня донька.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , також, не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить в порядку ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що, призначаючи покарання ОСОБА_7 , районний суд не в повній мірі врахував всі обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який не характеризується з негативного боку, має сім`ю, а також його відношення до вчиненого, відсутність тяжких наслідків та думку потерпілих.
Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 30 серпня 2020 року приблизно о 19 годині 40 хвилин на території гаражного кооперативу, розташованого поблизу магазину «Форум Авто», що знаходиться по вул. Руська, 211А в м. Чернівці шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи мету особистого збагачення та використовуючи довіру ОСОБА_9 , під вигаданим приводом щодо необхідності зателефонувати, шахрайським шляхом, повторно, протиправно заволодів мобільним телефоном потерпілого «Xiaomi» модель «Redmi Note 8 Pro M1906 G7G» вартістю 4428 гривень 33 копійки, в якому знаходилась сім-картка оператора стільникового зв`язку ПРАТ «ВФ України» вартістю 50 гривень, який потерпілий добровільно передав йому, будучи введеним в оману.
Після вчинених дій ОСОБА_7 пішов з території гаражного кооперативу, розпорядившись мобільним телефоном потерпілого на власний розсуд, завдавши останньому матеріальної шкоди на 4428 гривень 33 копійки.
Також 22 жовтня 2020 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в гостях у своєї знайомої ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі столу в кухні вказаної квартири, повторно викрав мобільний телефон потерпілої марки «TECNO» вартістю 1116 гривень 67 копійок, в якому знаходилась сім-картка ПРАТ «ВФ Україна» з рахунком 465 гривень. Також за вказаних обставин ОСОБА_7 викрав гаманець потерпілої вартістю 100 гривень. Завдавши своїми діями потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1681 гривня 67 копійок, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім вказаного, ОСОБА_7 14 листопада 2020 року близько 05 години 45 хвилин в АДРЕСА_3 , повторно, відкрито для потерпілої, шляхом ривка вирвав з рук ОСОБА_11 належний їй мобільний телефон марки «Iphone7» 32GB вартістю 4280 гривень разом із сім карткою вартістю 30 гривень, пластиковим чохлом вартістю 70 гривень та навушниками «AirPods» вартістю 900 гривень.
Після скоєного ОСОБА_7 з місця злочину зник, розпорядившись відкрито викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5280 гривень.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги поданих апеляційних скарг, захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити з підстав у них зазначених, міркування прокурора, яка заперечила проти апеляційних скарг та просила залишити вирок районного суду, як законний та обґрунтований, без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав, зазначених в апеляційних скаргах, та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється.

Враховуючи те, що учасники судового провадження під час розгляду справи по суті не оспорювали отриманих під час досудового розслідування доказів щодо підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим визнали недоцільним їх дослідження, апеляційних скарг з приводу вказаних обставин не надходило, а тому колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст. 349, ст. 404 КПК України, такі обставини не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження і вважає їх доведеними.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає, що воно обрано у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, в тому числі і тих, що вказані в поданих апеляційних скаргах.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу відноситься до дискреційних повноважень суду, які було повністю реалізовано при постановленні вироку в цьому провадженні.
Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання районним судом, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, було враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, один із яких, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а інші до нетяжких, особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність претензій з боку потерпілих, часткове відшкодування завданих збитків, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Вказані пом`якшуючі обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, слугували підставами для призначення ОСОБА_7 покарання наближеного до нижчої межі, встановленої санкціями статтей обвинувачення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
В даному випадку, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також того, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив злочин в період незнятої та непогашеної судимості, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливі злочини проти власності, колегія суддів вважає, що призначене судом реальне покарання буде відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для пом`якшення, визначеної районним судом міри покарання, навіть з урахуванням того, що на його утриманні знаходиться малолітня донька та злочини він вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, немає.
Жодних інших обставин, що пом`якшують покарання, та які не були враховані районним судом при призначенні покарання обвинуваченому, в поданих апеляційних скаргах не наведено.
Враховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим й підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та діючого в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою, - в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3