ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5814/19
Провадження № 1-кп/362/161/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, тимчасово не зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.09.2011 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 304 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, 07.08.2014 року Законом України «Про амністію» звільнений від відбування покарання,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яких засуджено вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2019 року за вказане кримінальне правопорушення та ОСОБА_4 , 05.02.2019 року, близько 23 години 30 хвилин проїзжаючи на автомобілі «Iveco», державний номерний знак НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 ніхто не проживає, після чого в них виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Вступивши в злочинну змову на викрадення чужого майна та розподіливши ролі між собою ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , через отвір у паркані проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом віджиму пошкодили дерев`яне вікно через яке проникли в середину будинку, де за допомогою металевого пруту, який попередньо підібрали поряд з вказаним домоволодінням, від`єднали шляхом демонтування від системи опалювання чотири шестисекційні чугунні батареї вартістю 1080,00 грн., три п`яти секційні чугунні батареї вартістю 675,00 грн., одну десяти секційну чугунну батарею вартістю 450,00 грн., та перенесли їх до паркану яким огороджена територія будинку де перебували останні, поклавши викрадені речі поряд з автомобілем марки «Iveco», державний номер ний знак НОМЕР_1 .
Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в одній із кімнат будинку взяли телевізор марки «Toshiba» модель 21CV2M чорно-сірого кольору, вартістю 940,00 грн., який знаходився на тумбі, і перенесли його до вхідних воріт домоволодіння, та на подвір`ї за будинком виявили металеву ванну, вартість якої не вдалося встановити, яку також перенесли до автомобіля.
В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, намагаючись спричинити ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 3145,00 грн. (три тисячі сто сорок п`ять гривень 00 копійок), винесли вищевказані речі за територію домоволодіння, серед яких три шестисекційні та одну п`ятисекційну батарею завантажили до автомобіля марки «Iveco», д.н.з. НОМЕР_1 та при завантаженні телевізора марки «Toshiba» модель 21CV2M чорно-сірого кольору, одну шестисекційну батарею, двох п`яти секційних батарей, однієї десятисекційної батареї і металевої ванни, які знаходилися поряд з автомобілем, завершити свій умисел не змогли та не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками Васильківського ВП ГУНП в Київській області на території вищезазначеного домоволодіння.
Дії ОСОБА_4 які виразились в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України.
Прокурор в судовому засіданні просив розглядати кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки обвинувачений вину визнає повністю.
Потерпіла надіслала до суду заяву з проханням провести розгляд справи без її участі у зв`язку з неможливістю бути присутньою в судовому засіданні щодо обрання міри покарання до ОСОБА_4 покладає на розсуд суду. Скарг матеріального та морального характеру не має (т. 1 а.с. 41).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та суду показав, що у лютому точної дати він вже не пам`ятає 2019 року, він зустрівся із ОСОБА_7 в с. Тарасівка, потім до них під`їхав ОСОБА_6 на автомобілі марки «Iveco», вони всі домовилися поїхати в м. Васильків по місцю роботи ОСОБА_6 , щоб розгрузити товар в кафе «Томаха», на що він погодився. Розвантаживши товар, точного часу він не пам`ятає, він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на автомобілі «Iveco» під керуванням ОСОБА_6 поверталися додому. Рухаючись по місту Василькову Київської області вони зупинилися по АДРЕСА_2 та вийшли із автомобіля та побачили занедбаний будинок АДРЕСА_2 , який виставлений був на продаж. Вирішивши, що в будинку ніхто не проживає, він запропонував зайти в середину нього, оскільки домоволодіння було огороджене парканом не повністю, вони зайшли на його територію в місці, де був відсутній паркан. Підійшовши до будинку ОСОБА_6 побачив, що кватирка одного із вікон відчинена і просунувши через неї руку він відкрив вікно, через яке ОСОБА_6 заліз в середину будинку, потім ОСОБА_6 відчинив інше вікно в яке спочатку до нього в будинок заліз він, а ОСОБА_7 в цей час перебував на вулиці біля вікна, а він та ОСОБА_6 в цей час за допомогою залізного прута, якій взяли біля будинку стали відривати батареї. Після того як вони із ОСОБА_6 позривали батареї, він виліз через вікно на вулицю, а ОСОБА_7 заліз в будинок до ОСОБА_6 та стали разом з ним подавати через вікно йому батареї, які він складав біля вікна на вулиці. Далі вони вилізли, ОСОБА_6 пішов за автомобілем, а він із ОСОБА_7 почали переносити батареї до забору. Потім під`їхав ОСОБА_6 , та вони повернулися за ванною, яка перебувала на подвір`ї будинку, оскільки вона була важкою, вони втрьох потягли її до забору, де знаходилися батареї. Він відчинив задні дверцята автобуса в який він разом із ОСОБА_7 почали загружати батареї. Загрузивши батареї скільки він вже не пам`ятає до них під`їхали працівники поліції. Телевізор він витягнув з будинку. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати, оскільки потерпілій все відшкодовано.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за згодою учасників судового провадження провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 р. в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Статтею 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, повне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочину.
Суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його особу, вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, те, що він не одружений, не працює, має постійне місце проживання, але не зареєстрований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно з характеристики Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського р-ну ОСОБА_4 за час проживання зарекомендував себе негативно, неодноразово надходили скарги відносно останнього до сільської ради, щире каяття, відшкодування завданої шкоди, враховуючи висновок досудової доповіді інспектора Києво Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 13.05.2019 року, які беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також високий рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе та становить дуже високий рівень небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб), конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілої щодо міри покарання, яка просила звільнити від відповідальності, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду. А також, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення за яке він притягується до кримінальної відповідальності в даному кримінальному провадженні вчинив ще ряд кримінальних правопорушень за вчинення яких вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2020 року його засуджено до 5 (п`яти) років позбавлення волі, а тому при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначити обвинуваченому покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 369-371, 373-374, 376, 377 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком більш суворим, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2020 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання з 04 лютого 2020 року.
Залишити обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
-мобільний телефон, чорного кольору марки «НОКІА», IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 з см-карта в середині НОМЕР_4 , яке передано до камери зберігання Васильківського ВП повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_10 -Гавенко