Провадження № 1-кс/947/8295/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 року Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002531 від 06.10.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження зі змісту заяви посадових осіб АТ «УКРСИББАНК», вбачається, що АТ «Укрсиббанк», з метою уникнення звернення стягнення на нерухомість, невстановленою особою, а можливо і групою невстановлених осіб, були вчинені дії щодо відчуження та поділу заставного майна банку у вигляді домоволодіння, загальною площею 221.9 кв.м., та відчуження земельної ділянки, площею 0.0481 га, кадастровий номер 0:26:020:0047, що розташовані за адресою місто Одеса, вулиця Вазова Івана), 9, без відома та дозволу банка.
Встановлено, що між «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 , укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 08.09.2006 року, відповідно з яким ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 450 000 дол.США.
В цей же день приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 08.09.2006 року посвідченого ОСОБА_6 був посвідчений іпотечний договір № 1855, та відомості зазначено в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек як докази обтяження на користь АТ «Укрсиббанк» надаються.
Земельна ділянка на той час була власністю ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу від 08.09.2006 року, посвідченого ОСОБА_6 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 08.09.2006 року за реєстровим номером 1848, та Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія №658241 від 02.08.2007 року.
Договір купівлі-продажу нерухомості та договір іпотеки були укладені ОСОБА_5 в письмовій формі та нотаріально посвідчені, відповідають нормам діючого законодавства України.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 систематично не виконувала свої кредитні зобов`язання, банк був змушений звернувся до суду із позовною заявою про стягнення коштів та з позовною заявою про звернення стягнення на предметі іпотеки.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси по справі №2-1385/08 встановлено наявність кредитних правовідносин між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 , факт невиконання зобов`язань ОСОБА_5 , та прийнято рішення про стягнення коштів у розмірі 2447625.21 грн. на корсить АТ «Укрсиббанк».
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2016 року по справі № 520/12/16-ц встановлено факт невиконання кредитних зобов`язань та рішення суду від 27.10.2008 року ОСОБА_5 перед АТ «Укрсиббанк», наявність іпотечних зобов`язань, задоволено позов банку та ухвалено «В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 130359.00 дол.США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок загальною площею 221.9 кв.м., АДРЕСА_1 , та є власністю ОСОБА_5 для задоволення вимог АТ «Укрсиббанк».
Після набрання рішень суду законної сили АТ «Укрсиббанк» були отримані виконавчі листи та направлені до органів ДВС для примусового виконання. Виконання рішення триває, заборгованість по кредитному договору не погашена, іпотечний договір не припинив свою дію.
АТ «УКРСИББАНК» розраховував на задоволення свої вимог за рахунок реалізації предмету іпотеки.
З метою уникнення звернення стягнення на нерухомість, невстановленою особою/особами, були вчинені дії щодо відчуження та поділу предмету іпотеки - домоволодіння та відчуження земельної ділянки, за адресою - АДРЕСА_1 .
Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 17.04.2020 року за №207096919 вбачається те, що щодо предмету іпотеки домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою - АДРЕСА_1 , були зареєстровані наступні речові права:
11.05.2007 року - іпотека, реєстраційний номер обтяження 4939151, на підставі іпотечного договору, реєстровим номером 1855, 08.09.2006 року, іпотекодержатель АКІБ «УкрСиббанк», згідно кредитного договору №0 та заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3705774 щодо домоволодіння, на підставі іпотечного договору . 1855. 08.09.2006 року, іпотекодержатель АКІБ «УкрСиббанк», та заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3705817 щодо земельної ділянки, на підставі іпотечного договору реєстровим номером 1855, 08.09.2006 року, іпотекодержатель АКІБ «УкрСиббанк».
Вказані вище записи щодо обтяження ( іпотека, заборона на нерухоме майно, арешт) були перенесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номерами запису про обтяження 27810951 (заборона на нерухоме майно), 27811037 , 27811082. (арешт). 27810888 (іпотека) державним реєстратором ОСОБА_7 .
Крім того, 06.09.2018 року державний реєстратор ОСОБА_7 , вніс відомості до Державного реєстру щодо припинення іпотеки (номер запису про іпотеку 27810888), припинення обтяження заборони (номери запису про обтяження 27810951) та припинення обтяження арештом майна (номери запису про обтяження 27811037, 27811082) на підставі ухвали Київського райсуду м.Одеси від 03.04.2018 року по справі №520/9214/17.
Разом з тим, 05.09.2018 року державний реєстратор ОСОБА_7 , вніс відомості до Державного реєстру щодо реєстрації права власності (номер запису про право власності 27810789) за ОСОБА_8 на підставі рішення Київського райсуду м.Одеси від 20.05.2015 року, серія та номер №520/12036/14-ц, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 42887692 від 07.09.2018.
Окрім того, в ході проведення досудового розслідування, щодо земельної ділянки кадастровий номер :26:020:0047 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101 ), встановлено, що також приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює професійну діяльність як приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу з 18.07.2018 року на підставі реєстраційного посвідчення №490 від 18.07.2018, виданого Головним територіальним управління юстиції в Одеській області, та на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №4170, виданого Міністерством юстиції України 18.01.2002 року, на підставі того ж рішення Київського райсуду м.Одеси від 20.05.2015 року, серія та номер №520/12036/14-ц, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 49666204 від 14.11.2019, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :26:020:0047 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101 ) за ОСОБА_8 .
Однак, зі змісту заочного рішення Київського райсуду м. Одеси від 20.05.2015 року по справі №520/12036/14-ц вбачається, що цивільна справа розглядалась за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої невиконанням зобов`язання. Зі змісту рішення встановлено, що судом вирішено: «Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої невиконанням зобов`язання задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , НОМЕР_2 ) грошові кошти, які були передані за договором доручення від 01.11.2012року, за договором доручення від 04.01.2013року, за розпискою від 25.10.2012року та за розпискою від 21.02.2012року у розмірі 57 000 (п`ятдесят сім тисяч) доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.03.2015року становить 1 321 830 (один мільйон триста двадцять одна тисяча вісімсот тридцять) грн. 00 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.».
Аналізуючи зміст вказаного рішення суду, встановлено, що дане рішення не є та не може слугувати підставою виникнення права власності на майно, згідно вимог чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, в сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, шляхом втручання до електронних інформаційних систем, здійснено заволодіння об`єктами нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, 101); земельною ділянкою кадастровий номер :26:020:0047 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101 ).
Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 10.09.2018 року згідно договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 зареєстрований в реєстрі приватного нотаріуса вчинення нотаріальних дій за №1635 ОСОБА_8 відчужив 1/2 частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для ОСОБА_11 та згідно договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 зареєстрований в реєстрі приватного нотаріуса вчинення нотаріальних дій за №1634 ОСОБА_8 відчужив 1/2 частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для ОСОБА_12 .
Також, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 29.01.2020 року згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 зареєстрований в реєстрі приватного нотаріуса вчинення нотаріальних дій за №76 ОСОБА_8 відчужив земельну ділянку кадастровий номер :26:020:0047 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101 ) для ОСОБА_11 .
Окрім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що з метою, заволодіння об`єктом нерухомого майна, використовуючи висновок №256995 від 21.12.2018 здійснено поділ нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), та утворено об`єкт нерухомого майна у вигляді будинку « АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).
Таким, чином вищезазначені об`єкти нерухомого майна, є предметом вчинення кримінального правопорушення, та є речовим доказом кримінального правопорушення.
Крім того, щодо вказаних об`єктів нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є доказом злочинів, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існує необхідність у їх збереженні, в тому числі з метою забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
2. Позиції учасників при розгляді клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляду клопотання про арешт майна без його участі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власників майна, з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м.Одеса, вул. Івана Вазова, 9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, 101), АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), земельної ділянку кадастровий номер :26:020:0047 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки як вбачається з клопотання та долучених в обґрунтування матеріалів, невстановленими особами, шляхом втручання до електронних інформаційних систем, здійснено заволодіння вказаними об`єктами нерухомого майна.

Відповідно до долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання об`єкту нерухомого майна речовим доказом від 18.06.2021 року, об`єкти нерухомого майна, на які сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0002531 від 06.10.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів.

3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, об`єкти нерухомого майна відповідають критеріям речових доказів.
Оскільки об`єкти нерухомого майна є об`єктами кримінально-протиправних дій, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх відчуження, перетворення, передачі права власності та користування третім особам, а також в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні об`єкти нерухомого майна.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчої судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Також, враховуючи те, що існує ризик відчуження, перетворення, поділу нерухомого майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону користування, розпорядження, здійснення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна, з метою запобігання вищевказаним ризикам.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002531 від 06.10.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, із забороною користування, розпорядження, та здійснення реєстраційних дій щодо майна, що знаходиться за адресою:

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, 101);

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101);

- земельну ділянку кадастровий номер :26:020:0047 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Виконання ухвали покласти на слідчого ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1