У Х В А Л А

14 травня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

за відсутності потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000510 за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Змієві Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27 липня 2012 року за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування покарання звільнений з випробуванням на строк 2 роки; 2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 30.05.2018 звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2018,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта від 28.08.2020 ОСОБА_6 обвинувачується у закінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині за наступних обставин:

11 червня 2020 року близько 18:00 години на території домоволодіння АДРЕСА_2 , за столом поблизу гаражу, перебували ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які сумісно вживали спиртні напої.

Того ж числа та часу, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на ґрунті ревнощів, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_6 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 .

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за вище вказаною адресою, схопив зі столу кухонний ніж та, маючи на меті умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, розуміючи небезпечність своїх дій, навмисно наніс один удар ножем в область проекції грудної клітини ліворуч ОСОБА_8 , чим спричинив останній легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я у вигляді одного непроникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч без ушкоджень органів грудної порожнини, після чого покинув місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення зазначеного умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 була своєчасно надана медична допомога, чим попереджена її смерть.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області 12 червня 2020 року застосував, а 04 серпня 2020 року - продовжив дію запобіжного заходу - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_6 . Під час судового провадження строк тримання під вартою було неодноразово продовжено Зміївським районним судом Харківської області і наразі встановлено до 20 травня 2021 року, без визначення розміру застави.

Під час судового розгляду виникли підстави для відкладення судового засідання, що унеможливлює закінчення судового розгляду в межах строку застосованого запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Враховуючи обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у поєднанні з відомостями про попередні судимості за кримінальні правопорушення проти здоров`я та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вказала на продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 проти клопотання заперечували, мотивуючи відсутністю підстав для такого клопотання взагалі. На обґрунтування своєї позиції вказали, що прокурор в котре подав невмотивоване та безпідставне клопотання, у якому взагалі не розглядаються можливості застосування менш обтяжливих запобіжних заходів. Стверджували, що відсутні докази ризиків, які вимагали б виключно тримання обвинуваченого під вартою для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності повторного продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обвинувачення ОСОБА_6 в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні, вчиненому після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі у 2018 році, у поєднанні з відомостями про попередні судимості за кримінальні правопорушення проти здоров`я, у сфері обігу наркотичних засобів, та мірою покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим, вказує на наявність ризиків: вчинення ним нових кримінальних правопорушень; переховування від суду.

На час судового засідання відсутні підстави вважати, що існують ризики впливу на свідків, які вже були допитані судом.

Водночас, на наявність ризику протиправного впливу на потерпілу вказують як висловлені нею у підготовчому засіданні побоювання з приводу поведінки обвинуваченого, так і показання матері потерпілої - свідка ОСОБА_10 , яка під час судового розгляду повідомила про непоодинокі випадки застосування фізичного насильства до потерпілої з боку обвинуваченого.

Сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики вчинення нового кримінального правопорушення чи переховування від суду, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 а також і на час продовження строку його дії.

Отже, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на наявність ризиків, передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин відсутні підстави для скасування запобіжного заходу чи зміни його на менш обтяжливий запобіжний захід, та наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

2. Продовжити строк дії запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 - тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 12 липня 2021 року.

3. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3