16.02.2021 363/1124/18
В И Р О К
Іменем України

16 лютого 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгорода обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 18.05.2006р. Вишгородським районним судом Київської області за ч.1 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі, на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 09.08.2006р. вирок змінено в частині покарання на 12 років позбавлення волі. Звільнений 23.03.2016р. умовно достроково на підставі ст.81 КК України на строк 9 місяців 25 днів;
- 28.07.2017р. Вишгородським районним судом Київської області за ст.310 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України строком на 1 рік; на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 05.06.2018 року скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням. 06.09.2019 року звільнений з ДУ «Бердичівський виправний центр №108» по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але є таким, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, за наступних обставин.
Так, 14.01.2018р. ОСОБА_4 перебував зі своїм знайомим ОСОБА_6 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та приблизно о 17.00 годині між ними виник словесний конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_6 наніс один удар головою в область обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого останній не втримав рівноваги та впав на підлогу. Перебуваючи на підлозі у ОСОБА_4 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, взяв до правої руки кухонний ніж, який знаходився на підлозі та наніс вказаним ножем один удар в область лівої руки ОСОБА_6 .. Далі, ОСОБА_4 відкинув даний ніж в сторону, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва ОСОБА_6 .
Згідно висновку експерта, встановлено, що ОСОБА_6 звертався до травмпункту Вишгородської ЦРЛ 14.01.2018р., де йому було встановлено діагноз «Оскольчатий перелом дистального кільця діафаза лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків», знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом «відкритий оскольчатий перелом шийки лівої ліктьової кістки ІІ ст. Посттравматична сенсорна невропатія ліктьового нерву», вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки для повного зрощення описаного перелому потрібен термін більше 21 дня.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав у повному обсязі.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що з потерпілим ОСОБА_6 він знайомий, оскільки останній є однокласником його брата. 14.01.2018р., він у вечірню пору повернувся за місцем свого проживання, але в цей час в будинку перебували його брат, потерпілий та сусід. Брат запропонував йому сісти з ними до столу повечеряти та випити. Це не сподобалось потерпілому та він спровокував конфлікт з обвинуваченим та наніс йому один удар в обличчя, внаслідок чого він відійшов від столу, але потерпілий продовжував його штовхати, у зв`язку із чим він схопив ніж та наніс один удар в область лівої руки потерпілого, після чого викинув ножа у бік. Зазначив, що дане кримінальне правопорушення вчинив у зв`язку із запальним характером, у скоєному розкаюється, просив пробачення у потерпілого та просив суд суворо його не карати.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у спричинені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але є таким, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.122 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.122 ч.1 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, чинної на час розгляду справи, відноситься до нетяжких злочинів.
Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 раніше судимий; за останнім місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та визнання провини, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини пом`якшуючі та обтяжуючи покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_4 повинен в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі, на строк визначений ч.1 ст.122 КК України, що буде відповідати вимогам ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При цьому обвинуваченому, остаточне покарання, слід визначити на підставі ст.71 КК України у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком Вишгородського районного суду Київської області від 28.07.2017р. у виді обмеження волі. Крім того суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент розгляду справи відбув призначене покарання за попереднім вироком, у виді обмеження волі, але ця обставина не виключає необхідності застосування вимог ст.71 КК України, оскільки покарання за попередній злочин не було відбуте обвинуваченим саме на момент вчинення ним нового злочину і це положення підлягає застосуванню.
Речові докази у відповідності до ст.100 КПК України: ніж, який поміщено до спецпакету №3230618 та сліди речовини бурого кольору, поміщенні до паперового конверту білого кольору передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області необхідно знищити.
Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільній позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 100, 119, 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
Остаточно ОСОБА_4 призначити покарання, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 28.07.2017р. за ч.1 ст.310 КК України та остаточне призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Строк відбуття покарання рахувати з часу приведення його до виконання та зарахувати строк відбуття покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 28.07.2017р.
Речовий доказ - ніж, який поміщено до спецпакету №3230618 та сліди речовини бурого кольору, поміщенні до паперового конверту білого кольору передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1