Справа №523/2640/20
Провадження №1-кп/523/929/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2020 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у присутності обвинувачених, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні за №0001743 від 28.05.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.3 КК України та клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

Встановила:

18.02.2020 року з Одеської місцевої прокуратури №2 до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.3 КК України.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні надані до суду матеріали відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Суворовському районному суду м. Одеси, оскільки інкриміноване обвинуваченим діяння було вчинене на території Суворовського району м. Одеси.

Підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві не вбачається.

Під час підготовчого судового засідання клопотань про здійснення виклику певних осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, передбачених ч.2 ст.315 КПК України не надійшло.

Необхідності для виклику перекладача обвинувачені не потребують, оскільки достатньо розуміють державну мову, якою ведеться судочинство. Клопотання про залучення захисника для здійснення захисту у суді вирішене під час досудового розслідування.

Вислухавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, який вважав за можливе призначати судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів; захисників, обвинувачених, які не заперечували проти призначення судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали, суд прийшов до висновку, що є достатньо підстав для призначення судового розгляду у судовому засіданні.

З`ясувавши питання про визначення порядку судового розгляду, склад осіб, які братимуть участь у судовому засіданні, суд вважає за необхідне судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні колегіально у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю прокурора, захисників, обвинувачених.

Разом з цим, статтею 314 ч.5 КПК України регламентовано, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складення досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Відповідно до положень ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду; досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчинені злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що санкцією ст.307 ч.3 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна суд не вбачає необхідності доручати представнику уповноваженого органу з питань пробації складати досудову доповідь стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Також вивченням матеріалів справи встановлено, що відносно, що відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 20.04.2020 року. Щодо обвинуваченого ОСОБА_10 діє запобіжний захід у вигляді застави, яка була внесена 25.11.2019р. заставодавцем ОСОБА_11 .

У ході підготовчого судового засідання прокурор надав письмове клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв особливо тяжке кримінальне правопорушення, за який передбачене покарання тільки у вигляді позбавлення волі, судовий розгляд ще не призначений, обвинувачений є безробітним, джерелом доходів якого було незаконне розповсюдження наркотичних засобів, всі особи, причетних до злочину не встановлені, у зв`язку з чим існують певні ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, необхідність допиту яких може виникнути під час судового розгляду з метою зміни ними показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом повідомлення фігурантів про хід судового провадження; продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_9 який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, не має постійних джерел доходів, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_9 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу захисника ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, так як вважає клопотання прокурора не обґрунтованим, ризики не доведеними, зазначаючи, що зі спливом часу прокурор повинен навести нові дані щодо застосування відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу, водночас надав та заявив клопотання про зміну відносно підзахисного запобіжного заходу, мотивуючи тим, що ОСОБА_9 має постійне місце мешкання та реєстрації, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, 2015р.н., 2017р.н., стан здоров`я яких погіршився з моменту його утримання під вартою, матір, яка потребує стороннього догляду, є раніше не засудженою особою, підтверджуючи свої доводи копіями документів, також посилаючись на те, що зараз в країні епідемія корона вірусу, наявна медична довідка, що у підзахисного бронхіт, в умовах ОСІ не може отримати належної медичної допомоги, у зв`язку з чим за таких обставин вважав за можливе застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації, що забезпечить належну поведінку підзахисного; захисника ОСОБА_7 , який підтримав клопотання колеги; захисника ОСОБА_8 , яка також вважала за доцільне змінити відносно ОСОБА_9 запобіжний захід на домашній арешт, обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав думку захисників, обвинуваченого ОСОБА_10 , який поклав вирішення питання на розсуд суду; оцінюючи у сукупності викладені доводи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», та згідно п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути загальними й абстрактними, мають підтверджуватися фактичними даними, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Також відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як серед всього іншого, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що регламентовано пунктом «с» ст. 5 Конвенції.

Наряду з наведеним, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, статтею 17 КПК України про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, з урахуванням інкримінованих ОСОБА_9 обставин вчинених кримінальних правопорушень за ст.307 ч.3 КК України, викладених в обвинувальному акті, встановлених під час судового засідання, даних про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги доводи сторони захисту захисника ОСОБА_12 про можливість належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків в межах більш м`якого запобіжного заходу на час проведення судового провадження, ніж тримання під вартою; дослідивши надані до суду матеріали, які містять дані про особу обвинуваченого, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене у разі визнання особи винною, максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, однак має постійне місце мешкання та реєстрації, родину, на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про міцність соціальних зв`язків та знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, поведінку обвинуваченого під час розгляду клопотання, з якої вбачається, що він не буде переховуватися від суду та перешкоджати розгляду кримінального провадження, стан його здоров`я, оцінюючи у сукупності викладені доводи, колегія суддів вважає за можливе застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши залишати місце свого мешкання цілодобово, що на думку колегії суддів буде достатнім для тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та достатнім для запобігання ризиків та забезпечення належної поведінки обвинуваченим.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182, 183, 199, 315, 369-372, 392 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту відповідного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні на 24.04.2020р. 11:00 год. в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси, зала судових засідань № 11.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

В задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - задовольнити.

Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці, тобто до 15.06.2020р.

Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 такі обов`язки:

1) заборонити залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

2) не відлучатися за межі м. Одеси та Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками в рамках кримінального провадження;

5) прибувати по першому виклику до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

За змістом положень ст.202 ч.3 п.1 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання органу Національної поліції, а саме до Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим організацію та контроль виконання ухвали суду покласти на прокурорів Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 - процесуального керівника кримінального провадження за №0001743 від 28.05.2019р.

Строк дії ухвали суду складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 15.06.2020 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_3

ОСОБА_2