печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін:

представника власника майна адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою директора Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні майна, вилученого під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002227 від 12.11.2020,-

ВСТАНОВИВ:
06.05.2021 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга директора Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні майна, вилученого під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002227 від 12.11.2020.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 15.04.2021 Головним слідчим управлінням Національної поліції України було проведено обшук в службових кабінетах працівників Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), під час якого було вилучено речі та документи, дозвіл на вилучення яких ухвалою слідчого судді надано не було та в подальшому не було накладено арешту.

Окрім цього, зазначено, що під час обшуку, який проводився у юридичної особи, було вилучено мобільний телефон, який належить ОСОБА_4 , з якого було скопійована вся інформація, що не було передбачено ухвалою слідчого судді.

З огляду на викладене, на думку заявника, вилучені інформація є такою, що не входила до переліку, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вищевказаною ухвалою слідчого судді та не має жодного відношення до кримінального провадження, а відтак підлягає поверненню його законному володільцю.

В судовому засіданні адвокат підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність сілчдого, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0002227 від 12.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021, було надано дозвіл на проведення обшуку в службових кабінетах працівників Департаменту житлово-комунальної інфраструктури м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 15А, з метою відшукання та вилучення договорів з перевізниками побутових відходів з додатковими угодами за 2019 та 2020 роки та актами виконаних робіт; договорів на захоронення побутових відходів з ПрАТ «Київспецтранс» та акти виконаних робіт за кожний рік окремо; договорів з заводом Енергія КП «Київтоплоенерго» та акти виконаних робіт помісячно; інформацію про об`єми відходів які йдуть на сортування та переробку; договорів з Керуючими компаніями на навантаження великогабаритних відходів з актами виконаних робіт; листи на ДЖКІ КМДА про вилучення зі складу тарифу на утримання житлових будинків складової «вивезення твердих побутових відходів»; інформацію про кількість фізичних та юридичних осіб на яких нараховується плата за послугу з поводження з відходами у м. Києві; інформацію про нарахування помісячно за послугу з поводження з відходами по окремим групам споживачів (населення, бюджетні та інші); договори з КП ЦКС та інформацію про обґрунтування ціни даного договору; Форми 5 з яких рахунків заходять гроші на рахунок КП «Київкомунсервіс» помісячно; договори з ТОВ ГЕРЦ, ТОВ ФК ГЕРЦ та акти виконаних робіт до договорів; інформацію про рух грошових коштів помісячно за останні 3 роки; документи щодо нарахування за послуги поводження з побутовими відходами, утримання будинків по кожному району окремо, централізованого опалення та гарячого водопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення помісячно (нараховано/сплачено) із зазначенням тарифів та підтверджуючими документами; документи, що містять дані про кількість абонентів по всім житлово-комунальним послугам (сміття осіб, тепло Гкал, м2 та м3, вода м3, утримання будинків м2 квартир); договори на поставку послуг, робіт та товарів із суміжними організаціями з актами виконаних робіт із додатками; інформацію про рух грошових коштів; протоколи виміру накопичення твердих побутових відходів; Розпорядження КМДА №2416 від 29.12.2012; обґрунтування Розпорядження КМДА від 04.04.2018 № 551 про затвердження норм накопичення твердих побутових відходів; Розпорядження КМДА № 551 від 04.04.2018; інформація про суб`єкта господарювання; інформація про середньооблікову чисельність персоналу суб`єкта господарювання; належним чином завірену копію штатного розпису суб`єкта господарювання; належним чином завірену копію колективного договору суб`єкта господарювання; інвестиційна програма суб`єкта господарювання; належним чином завірені копії установчих документів (статуту, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва платника податку, тощо; належним чином завірені копії розпорядчих документів про облікову політику підприємства з визначенням бази розподілу понесених витрат; договори, укладені з організаціями, підприємствами та суб`єктами господарювання для забезпечення надання комунальних послуг; належним чином завірені копії інформації щодо балансової вартості основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів із розбивкою за групами та видами діяльності; належним чином завірені копії рішень органу місцевого самоврядування про ставки податку на землю за земельні ділянки; документи, що містять інформацію про структуру доходів суб`єкта господарювання, в розрізі видів діяльності за періоди 2018-2019, 2019-2020; пояснювальні записки (обґрунтування необхідності встановлення тарифу); розрахунки тарифів та їх складових; розрахунок втрат суб`єкта господарювання, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами для відповідної категорії споживачів, встановлення та їх оприлюднення органом місцевого самоврядування або копія рішення органу місцевого самоврядування про відшкодування таких втрат з місцевого бюджету; річний план надання послуг з поводження з побутовими відходами; розрахунки показників річного плану надання послуг з поводження з побутовими відходами та документи, що їх підтверджують та обґрунтовують, а саме належним чином завірені копії наступних документів: копії рішень органів місцевого самоврядування про затверджені діючі норми вивезення побутових відходів у населених пунктах, копії дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, копії висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо об`єктів поводження з відходами, копії правил благоустрою населеного пункту, копії схеми санітарного очищення населених пунктів, затвердженої в установленому порядку, графік вивезення відходів, кількість майданчиків та наявність у них урн, контейнерів в розрізі об`ємів, копія погодженого та затвердженого проекту полігона/звалища (для полігонів, введених в експлуатацію після 01 січня 2006 року); копія санітарно-технічного паспорта полігона/звалища; копія паспорта місця видалення відходів з наявним переліком відходів, які підлягають захороненню на цьому полігоні/звалищі в установленому порядку, копія інструкції з експлуатації полігона, розробленої суб`єктом господарювання, копія річних технологічних (ситуаційних) планів організації робіт з захоронення побутових відходів, на яких позначаються робочі карти за останні 3 роки, помісячний розрахунок обсягу захоронення побутових відходів на планований період відповідно до встановлених норм вивезення побутових відходів, укладених договорів на вивезення побутових відходів та категорій споживачів, копії документів, що підтверджують коефіцієнти щільності побутових відходів, які застосовуються суб`єктом господарювання; рішення власника щодо користування земельною ділянкою та майном, що використовується при захороненні побутових відходів (користування, оренда тощо), та акти приймання-передачі зазначеного майна; належним чином завірені копії наказів про встановлення норм витрат палива та мастильних матеріалів на автомобільному транспорті суб`єкта господарювання; належним чином завірені копії затверджених на підприємстві технологічних карт по видах транспортних засобів щодо періодичності проведення ТО-1, ТО-2, поточного та капітального ремонтів; перелік власних та орендованих транспортних засобів; інформацію про суб`єкта господарювання, що здійснює надання послуг з поводження з побутовими відходами (інформацію про суб`єкта господарювання (заявника) із зазначенням відомостей про наявність у нього ліцензій на провадження відповідних видів ліцензованої діяльності, кількості споживачів у розрізі їх категорій, переліку цих споживачів із зазначенням їх місцезнаходження/місця проживання, системи оподаткування суб`єкта господарювання, особливостей виробництва, контактної інформації заявника тощо (у довільній формі); належним чином завірені копії статистичної звітності за базовий період і період, попередній базовому, а також з початку поточного року: (форма № 1 «Баланс (Звіт про фінансовий стан)» (додаток 1 до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за № 336/22868); форма № 2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)» (додаток 1 до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за № 336/22868); форма № 1-ПВ (квартальна) «Звіт із праці», затверджена наказом Державної служби статистики України від 10 червня 2016 року № 90; форма № 1 - підприємництво (річна) «Структурне обстеження підприємства», затверджена наказом Державної служби статистики України від 26 липня 2018 року № 160; форма № 11-ОЗ (річна) «Звіт про наявність і рух основних засобів, амортизацію», затверджена наказом Державної служби статистики України від 24 жовтня 2013 року № 321 (зі змінами). Втрата чинності зазначеного наказу відбудеться 01.01.2020; форма № 11-МТП (річна) «Звіт про постачання та використання енергії», затверджена наказом Державної служби статистики України від 31 серпня 2016 року №162; форма № 4-МТП (річна) «Звіт про використання та запаси палива», затверджена наказом Державної служби статистики України від 31 серпня 2016 року № 162; форма № 1 - відходи (річна) «Утворення та поводження з відходами за 2021 рік», затверджена наказом Державної служби статистики України від 19 серпня 2014 року № 243 (зі змінами); форма № 1 - ТПВ (річна) «Звіт про поводження з твердими побутовими відходами» затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 19 вересня 2006 року № 308; форма №1; екологічні витрати (річна) «Витрати на охорону навколишнього природного середовища та екологічні платежі за 2021 рік», затверджена наказом Державної служби статистики України від 30 вересня 2015 року № 259; податкова декларація з податку на прибуток підприємства, форму якої затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року № 897, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1415/27860 (із змінами); податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), форму якої затверджено наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2015 року № 560, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 року за № 783/27228 (із змінами); податкова декларація екологічного податку, форму якої затверджено наказом Міністерства фінансів України від 17 серпня 2015 року №715, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 вересня 2015 року за № 1052/27497) (із змінами); протоколи виміру накопичення твердих побутових відходів розпорядження КМДА від 29.12.2012 №2416 за 2016-2020 роки; мобільні телефони, флеш-носії, сім-карти, комп`ютерна техніка, якими користуються особи, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення; чорнові записи, блокноти, інші паперові та електронні носії, на яких відображено інформацію про розрахунки показників річного плану надання послуг з поводження з побутовими відходами, оплати за послуги з вивезення ТПВ, іншу інформацію пов`язану з діяльністю із поводженнями ТПВ; інформації, як на паперових так і електронних носіях, про рух грошових коштів з розшифровкою контрагентів (назва, код ЄДРПОУ), призначенням платежу, датою платежу, часом проведення платежу, номером платіжного документа, сумою платежу, а також з вказівкою вхідного і вихідного залишків коштів на рахунку на початок і кінець кожного дня, референс кожного платіжного документа (номер або інші символи, які використовуються для ідентифікації трансакції) по всім наявним рахункам, за період з 01.01.2019 по теперішній час; завірені належним чином копії установчих документів, ліцензій щодо надання фінансових послуг, наказів про призначення на посаду директорів, бухгалтерів, документи які надавалися до КМДА та Комунальних підприємств КМДА, Київської міської ради для укладення договорів, листування з цього приводу, документів щодо сертифікації «Автоматизованої системи приймання і обліку комунальних платежів» та інших документів, що стосуються використання зазначеної системи, фінансово-бухгалтерської та іншої документації щодо обліку та руху коштів, які надійшли від платників за енергію та їх подальший переказ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання КП «ТМО», акти звірок, реєстрів (в паперовому та/або електронному вигляді) з моменту укладення договорів по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідно до протоколу обшуку, майно на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021, протилежного не було доведено слідчому судді, оскільки прохальна частина заявника є неконкретизованою.

Заявником не надано доказів, які б підверджували, що дану інформацію було вилучено, та те, що слідчий суддя має прийти до висновку про необхідність її повернення.

Таким чином, директор звернувся зі скаргою, без необхідного обґрунтування, без конкретизації своїх вимог, а оскільки на сторону процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Відтак, на думку суду, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу, тобто, заявник ставить перед судом питання, які виходять за межі розгляду скарг в порядку 303 КПК України, а є лише намаганням у позапроцеусальний порядок повернути інформацію, яка, на думку зяавника, не має стосунку до кримінального провадження.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги директора Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні майна, вилученого під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002227 від 12.11.2020, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1