Дата документу 27.04.2021 Справа № 314/694/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/694/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/805/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)».

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 березня 2021 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовлено.
Своє рішення суд мотивував тим, що поведінка ОСОБА_6 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

В обґрунтування своєї скарги вказує на те, що йому безпідставно відмовлено у застосуванні пільги щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він має заохочення, а стягнення всі погашені.

Згідно з ухвалою суду, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)», про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Засуджений ОСОБА_6 своє клопотання підтримав. Пояснив суду, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, просив суд замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Представник адміністрації колонії заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки він не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України, особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Частиною третьою цієї статті визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК) (п.2). Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо (п.17).
Відповідно до вимог п.3 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верхового Суду України, детально проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_6 і його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення.
Так, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 засуджений 06 вересня 2018 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.ст.71,72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Початок строку відбування покарання: 06 вересня 2018 року, кінець строку: 06 жовтня 2022 року.
ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий.
Згідно з характеристикою, наданою суду першої інстанції разом з іншими матеріалами, під час тримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з 06 вересня 2018 року ОСОБА_6 характеризувався таким чином: вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 10 листопада 2018 року відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)». За час відбування покарання в установі характеризується таким чином: режим відбування покарання порушував, за що мав 3 стягнення правами начальника установи, одне стягнення зняте від 17 серпня 2020 року в установленому законом порядку, та має 2 заохочення правами начальника установи за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.
Працевлаштований у господарській обслузі установи.
Підтримує дружні взаємовідносини з іншими засудженими, в цілому адекватно реагує на критику у свою адресу.
Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи.
Не завжди утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, в цілому має охайний вигляд.
Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, та не завжди використовує їх за призначенням.
Участь у роботах із самообслуговування приймає, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу.
Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, самоосвітою не займається.
Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.
В скоєному злочині вину визнає.
Розгляд питань про можливість застосування передбачених законом заохочувальних норм:
- зміна умов тримання згідно ст.101 КВК України, настала по відбуттю 1/3 частини строку покарання, тобто 17 січня 2019 року. Протокол №3 від 03 лютого 2020 року відмовлено комісією установи;
- заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України, настала за відбуттям Ѕ частини строку покарання, тобто 21 вересня 2020 року. Протокол №20 від 01 жовтня 2020 року відмовлено комісією установи;
- умовно-дострокове звільнення, згідно ст.81 КК України, настає за відбуттям 2/3 частини строку відбування покарання, тобто 27 травня 2021 року.
Відповідно до матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання в ДУ «Кам`янська ВК (№101)» на виробництві установи був працевлаштований за період лютий - жовтень 2019 року, у вересні 2020 року (а.п.14).
Дослідивши всі обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а доводи засудженого про протилежне нічим не підтверджуються та спростовуються матеріалами провадження.
Наявні в матеріалах провадження відомості не можуть свідчити про те, що за весь час відбування покарання поведінка засудженого була сумлінною, та про те, що він довів своє виправлення.
З урахуванням даних, що характеризують особу засудженого, його відношення до праці за весь період знаходження у виправній установі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для заміни ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не спростовують, отже, підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 березня 2021 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відмовлено, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4