Справа № 513/459/20
Провадження № 1-кп/513/17/21
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата Одеської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000825 від 13.05.2020 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фараонівка Саратського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2020 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на правому узбіччі проїжджої частини вулиці Суворова, неподалік будинку № 133, в с. Фараонівка Саратського району Одеської області, реалізуючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно наніс один удар ногою в область правої щоки ОСОБА_7 , від якого останній впав на землю, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді саден на лобній області справа та на правій щічній області, які не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого з лівої кишені штанів ОСОБА_7 умисно відкрито викрав належний останньому мобільний телефон марки "HUAWEI" Y7 2019 модель "DUB-LX1", ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3173,20 гривень, з чохлом до мобільного телефону марки "HUAWEI" Y7 2019 модель "DUB-LX1" сріблястого кольору, виготовленого з шкірозамінника, вартістю 87,50 гривень, та в якому знаходилися дві сім-картки стільникового зв`язку ПрАТ "Київстар", вартістю 175 гривень, та зарядний пристрій до мобільного телефону марки "HUAWEI", вартістю 183,33 гривень, тим самим умисно незаконно заволодів майном потерпілого, спричинивши останньому матеріальні збитки на загальну суму 3619,03 гривень, після чого з місця вчинення суспільно небезпечного діяння зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 .

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні факт вчинення суспільного небезпечного діяння не оспорювали та не заперечували проти застосування стосовно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

Потерпілий ОСОБА_7 був належим чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (т.2 а.с.101).

Згідно розписки потерпілого ОСОБА_8 26.06.2020 року він отримав мобільний телефон марки "HUAWEI" Y7 2019 модель "DUB-LX1", ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чохол до мобільного телефону марки "HUAWEI" Y7 2019 модель "DUB-LX1" сріблястого кольору, виготовлений з шкірозамінника, зарядний пристрій до мобільного телефону марки "HUAWEI" (т.2 а.с.125).

Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів № 272 від 10.06.2020, ОСОБА_5 страждає на вроджене недоумство у вигляді: "Легкої розумової відсталості резидуально-органічного генезу, зі значними порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування", (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F70.1 за МКХ-10), внаслідок чого в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, він був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи його актуальний психічний стан, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого суспільного-небезпечного діяння, експертна комісія рекомендує застосувати відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (т.2 а.с.135-138).

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 в стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Згідно ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частиною 1 ст.19 Закону України "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

За положеннями ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 3 ст. 94 КПК України встановлено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

За положеннями частин 1, 2 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Верховний Суд в постанові по справі № 51-5807км18 від 30.05.19 р. висловив позицію, що "статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання. Колегія суддів звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності".

В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 р. "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", суд роз`яснив, що визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Ураховуючи, що ОСОБА_5 страждає на вроджене недоумство у вигляді: "Легкої розумової відсталості резидуально-органічного генезу, зі значними порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування", (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F70.1 за МКХ-10); ступінь небезпечності ОСОБА_5 для оточуючих осіб, характер вчиненного ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке за положеннями ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів , суд вважає, що стосовно ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно з ч.2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат", судові витрати покладаються тільки на засуджених. Отже, покладення судових витрат за проведення експертизи ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

У зв`язку з чим, витрати на залучення експерта в розмірі 1630,50 гривень не підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 369, 371-372, 503, 512, 513, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Застосувати до ОСОБА_5 , який вчинив у стані неосудності діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1