№ 1-кп/755/148/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003920 від 13.06.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003920 від 13.06.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком не більше двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Через відділ загального документообігу суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання, на інший, більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме, на цілодобовий домашній арешт. Клопотання мотивував тим, що він вже тривалий час перебуває під вартою, прокурором не надано доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тобто, вони є необґрунтованими та безпідставними, а перебування під вартою не може ґрунтуватися лише на покаранні, яке може йому загрожувати у разі визнання його винуватим. Крім того, у разі вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повинно бути визначено розмір застави в залежності від його матеріального стану.

У судовому засіданні прокурор зазначив про доцільність продовження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати. Зазначив що підозра є обґрунтованою, яка знайшла своє відображення в обвинувальному акті та підтвердилася під час допиту потерпілого ОСОБА_8 . Обвинувачені є особами раніше неодноразово судимими, зокрема, за злочини проти власності, на шлях виправлення ставати не бажають, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів, можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому, більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку. Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , то прохав відмовити у його задоволенні.

Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та заперечувала проти продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначила, що її підзахисний вже тривалий час перебуває під вартою та зробив для себе певні висновки, у зв`язку з чим, прохала змінити обвинуваченому ОСОБА_4 даний запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за його місцем проживання.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній вже тривалий час перебуває під вартою, наведені прокурор ризики ґрунтуються лише на припущеннях. Його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання (проживає із сестрою), а тому, прохав змінити обвинуваченому даний запобіжний захід на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, згідно зі ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені судом при обранні ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд вважає, що заявлені раніше стороною обвинувачення ризики не зменшилися та існують на даний час, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим, відсутні.

Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років, а тому, знаючи про можливу міру покарання, можуть переховуватись від суду та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, шляхом впливу на потерпілого та свідків. Зокрема, обвинувачені офіційно ніде не працюють, а тому, не мають стабільного джерела прибутку, що може слугувати вчиненню останніми нового кримінального правопорушення, є неодноразово судимими, зокрема, за злочини проти власності, стан їх здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Таким чином, зазначене свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дає підстави для збереження обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема, на даний час, докази, передбачені ст. 84 КПК України, у цей період, у повному обсязі не досліджені, тому з урахуванням наведених даних, суд вважає, що обставини, регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком не більше двох місяців - до 17 липня 2021 року включно.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком не більше двох місяців - до 17 липня 2021 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя