Єдиний унікальний номер справи 185/1567/21
Провадження № 1-кп/185/348/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001048 від 15 червня 2020 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого на шахті «Західнодонбаська» ШУ «Тернівське» на посаді моториста підземних установок, РНОКПП НОМЕР_1 , має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у невстановлений слідством час та у невстановленому місці, навмисно ігноруючи вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08 липня 1999 року зі змінами та доповненнями та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та інших нормативно-правових актів, діючих на території України, щодо правил та вимог стосовно обігу наркотичних засобів з метою незаконного придбання рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини роду коноплі, незаконно придбав насіння дикорослої рослини конопель і переконавшись, що зазначене насіння можливо використовувати для подальшого незаконного посіву та вирощування рослини роду коноплі і виготовлення з нього наркотичного засобу «канабіс», переніс їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи здійснювати свій злочинний умисел, спрямований на незаконний посів і вирощування конопель, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на території домоволодіння незаконно посіяв рослини конопель і по 15 червня 2020 року незаконно вирощував зазначені рослини конопель в загальній кількості 23 кущів та доводив їх до стадії дозрівання, почав їх окультурювати, тобто здійснював їх незаконне вирощування, всупереч вимог ст. 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1996 року, яка передбачає діяльність з культивування та (або) використання рослин, включених до списку № 3 таблиці І Переліку, що містять малі кількості наркотичних речовин для промислових цілей, визначених ліцензією, може здійснюватися юридичними особами всіх форм власності за наявності в них відповідної ліцензії в межах визначених Кабінетом Міністрів України квот.

15 червня 2020 року в період часу з 13 год. 43 хв. до 14 год. 07 хв. співробітники поліції в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на території вказаного домоволодіння, виявлено 23 кущі конопель, які є рослинами коноплі (Cannabis), містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості 23 рослин.

18 лютого 2021 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати її у судовому засіданні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 310 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні.

Захисник адвокат ОСОБА_7 також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в тому числі, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 від 18 лютого 2021 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Міра запобіжного заходу за кримінальним провадженням обвинуваченому не була обрана.

Під час проведення досудового розслідування проводились судова експертиза, на проведення якої було витрачено 1307, 06 грн. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні інкримінованого кримінального проступку за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної судової експертизи № 19/104-8/3026 від 21 серпня 2020 року у розмірі 1307 грн. 60 коп. гривень.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 лютого 2021 року укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.

Речові докази:

-23 рослини роду коноплі, пластиковий пристрій для паління, екстракт канабісу

масою 0,0097 г., які передані на зберігання до камери схову Павлорградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000920 від 15 червня 2020 року) - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1