ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2158/21 Справа № 193/347/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою в.о. начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 та заперечення засудженого на вказану апеляційну скаргу, -
Встановила:
цією ухвалою задоволено подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокиряни Чернівецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 21.01.2009 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі,
Засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково із місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 6 місяців 29 днів.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 строку призначеного покарання. З 05 червня 2008 року утримувався в Державній установі «Чернівецька установа виконання покарання», під час утримання в установі, характеризувався посередньо, не допускав порушень вимог режиму утримання стягнень та заохочень не мав. З 05 лютого 2012 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: мав сім стягнень, які погашені в установленому законом порядку, має шість заохочень правами начальника установи, за станом є інвалідом III групи, на виробничих майстернях установи не працевлаштований. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі.
Також суд зазначив, що ОСОБА_7 фактично відбув значний термін покарання, що становить близько тринадцяти років, значна кількість стягнень отримана засудженим на початку строку відбуття покарання, невідбутий термін порівняно з відбутим покаранням є незначним, засуджений має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, є людиною похилого віку та інвалідом третьої групи, та як вбачається з дослідження всіх обставин справи не представляє суспільної небезпеки.
Дослідивши в сукупності поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, врахувавши кількість наявних заохочень, позитивну динаміку у виправленні засудженого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання адміністрації Державної установи «Софіївська виправна колонія №45» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбуття покарання.
Вважає, що вказана ухвала суду підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам.
Зазначає, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, а саме за вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій особі. Крім |того, засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий, а саме 5 разів за вчинення тяжких злочинів проти власності, мав 7 стягнень.
На вказану апеляційну скаргу засудженим ОСОБА_7 були подані заперечення.
ОСОБА_7 просить рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та справедливим, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, засудженого, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги та запереченнями на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до роз`яснень п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора та заперечень на неї, прийшла до висновку, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_7 , його поведінку і відношення до заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці протягом відбування покарання довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Згідно наданих матеріалів встановлено, що 21.01.2009 року Сокирянським районним судом Чернівецької області ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців.
Початок строку відбуття покарання: 26.05.2008 року. Кінець строку відбуття покарання: 26.11.2022 року.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 05.06.2008 року. Під час утримання в Чернівецькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.
З 18.05.2009 року міру кримінального покарання відбував в Городищенській виправній колонії Рівненської області (№96), за період відбування покарання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 08.07.2009 року міру кримінального покарання відбував в Стрижавській виправній колонії Вінницької області (№81), за період відбування покарання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 28.09.2009 року міру кримінального покарання відбував в Словяносербській виправній колонії Луганської області (№60), за період відбування покарання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 05.02.2012 року міру кримінального покарання відбуває в Софіївській виправній колонії Дніпропетровської області (№45). Протягом вказаного періоду характеризувався позитивно, встановлених вимог порядку відбування покарання дотримується, має 7 погашених стягнень та 6 заохочень.
Засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 строку призначеного покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши, що ОСОБА_7 фактично відбув значний термін покарання, що становить близько тринадцяти років, значна кількість стягнень отримана засудженим на початку строку відбуття покарання, невідбутий термін порівняно з відбутим покаранням є незначним, засуджений має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, є людиною похилого віку та інвалідом III групи, та обґрунтовано дійшов висновку про те, що останній своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий, не є підставою для відмови в задоволенні вищевказаного подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, який за час відбування покарання реально довів виправлення своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу в.о. начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4