В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2023/20
Провадження № 1-кп/348/183/21

09 березня 2021 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Надвірна Івано-Франківської області, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000420, яке надійшло з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.240 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 19.06.2020 о 19.00 год., умисно,за відсутності необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу - гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, здійснив незаконне видобування корисних копалин, для власних потреб, а саме піщано-гравійної сировини (гравію), яка згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного значення» (зі змінами від 28 грудня 2011 року № 1370) належить до корисних копалин загальнодержавного значення, за допомогою екскаватора марки АТLAS-1302С, з берега річки "Бистриця-Надвірнянська" в адміністративних межах с. Бистриця, Надвірнянського району Івано-Франківської області, який у подальшому завантажував на вантажну платформу автомобіля марки УРАЛ. Такими діями, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбаченийч.2 ст.240 КК України - незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Обвинуваченийвизнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. У судовому засіданні дав такі показання. 19.06.2020 він брав піщано-гравійну суміш, щоб підсипати дорогу. Вказав, що у с. Бистриця Надвірнянського району погані дороги. Зазначив, що не знав, що на видобування піщано-гравійної суміші потрібний дозвіл та не знав, де його можна отримати. Вказав, що більше такого не вчинятиме.

В судовому засіданні були досліджені такі документи, що характеризують особу обвинуваченого: вимога УІЗ в Івано-Франківській області згідно з якою обвинувачений раніше не судимий; довідка про склад сім"ї обвинуваченого ОСОБА_5 ; довідка про неперебування обвинуваченого на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого.
Згідно з характеристикою з місця проживання обвинуваченого, його характеризують як конфліктну людину, яка порушує правила благоустрою села. З цього приводу обвинувачений дав пояснення, згідно з якими зазначив, що така характеристика обумовлена особистим негативним ставленням сільського голови. Про те чи надходили скарги на нього у сільську раду обвинуваченому не відомо, осільки для розгляду таких скарг його не викликали. Крім цього, він неодноразово звертався у сільську раду щодо стану догір у селі, а також щодо необхідності виконання робіт з благоустрою села, однак, йому завжди відмовляли, тому він підсипав дорогу без дозволу сільської ради, ремонтував огорожу біля кладовища тощо.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
У судових дебатах прокурор зазначила, що обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття. Суд погоджується з такою позицією прокурора, оскільки це підтверджується поведінкою обвинуваченого у ході здійснення кримінального провадження та його ставленням до вчиненого, яке він висловив у судовому засіданні.
Згідно з досудовою доповіддю у обвинуваченого високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки, який він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб, тому орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Обвинувачений, після ознайомлення зі змістом досудової доповіді, зазначив, що не погоджується з викладеними там обставинами. У розмові з працівником органу пробації він пояснював, що не погоджується з характеристикою з місця проживання з тих підстав, які він уже зазначив у судовому засіданні.
Зі змісту досудової доповіді встановлено, що такий висновок працівника органу пробації зроблений на підставі документів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, зокрема, характеристики з місця проживання, яку обвинувачений оспорював та вимоги щодо судимостей. Так, у тексті досудової доповіді зазначено, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, обставини, які пом`якшують покарання відсутні, ставлення обвинуваченого до вчиненого не встановлено, оскільки обвинувачений відмовився брати участь у підготовці досудової доповіді, при розмові з обвинуваченим встановлено, що він не усвідомлює наслідків своїх дій, обвинувачений не шлях виправлення не став і знову вчинив нове умивне кримінальне правопорушення.
Відповідно до п.7 Порядку складення досудової доповіді, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.01.2017 № 200/5 інформація про обвинуваченого від підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів, громадян, які можуть надати таку інформацію, одержується представником персоналу органу пробації шляхом направлення запитів або під час особистої зустрічі. У підрозділі "1.3. Джерела інформації" не вказано, що представник органу пробації вживав визначених цим пунктом заходів при підготовці досудової доповіді з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого та може бути використана при призначенні покарання.
Крім цього, органом пробації при підготовці досудової доповіді взято до уваги судимості обвинуваченого, які на даний час вже погашені і втратили своє кримінально-правове значення.
Враховуючи наведене, суд відхиляє висновок працівника органу пробації щодо обвинуваченого.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, у межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016) чинної на момент вчинення злочину.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2020 та від 03.07.2020, слід скасувати повністю згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, речові докази, а саме: автомобіль марки УРАЛ моделі 4320 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до постанови від 22.06.2020 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні слід повернути законному володільцю; екскаватор марки "ATLAS", який відповідно до постанови від 22.06.2020 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні слід повернути законному володільцю; зразки грунту, які визнані речовим доказом відповідно до постанови від 22.06.2020 слід знищити; піщано-гравійну суміш, яка визнана речовим доказом відповідно до постанови від 22.06.2021 слід конфіскувати.

З ОСОБА_3 на підставі ст.124 КПК України слід стягнути процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1634 грн.50 коп. на користь держави.
Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2020, скасувати.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.07.2020, скасувати.
Речові докази:
- автомобіль марки УРАЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному володільцю, ОСОБА_6 ;
- екскаватор марки "ATLAS" повернути законному володільцю, ОСОБА_7 ;
- зразки грунту - знищити
- піщано-гравійну суміш - конфіскувати.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1634,50 гривень на користь держави.
Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1