СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/424/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду в м. Києві розгляянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві у кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2020 за №0003294 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грузина, громадянина Грузії, уродженця м. Гардабані Республіки Грузія, який офіційно не працює, з середньою освітою, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, ніде не зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :
02.02.2020 приблизно о 13 годині, ОСОБА_3 перебуваючи в салоні маршрутного таксі АДРЕСА_2 , таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , завдавши останній майнової шкоди на загальну суму 3800 гривень.

Так, ОСОБА_3 02.02.2020 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час та невстановленому досудовим розслідуванням місці, зайшов до маршрутного таксі № 720, яке рухалось по Святошинському району м. Києва, де перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, раптово вирішив заволодіти особистим майном громадян, усвідомлюючи при цьому наслідки відповідальності за вчинення таких дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , 02.02.2020, приблизно о 12 годині 50 хвилин, продовжуючи знаходитись в салоні маршрутного таксі звернув увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_7 у якої в сумочці помітив мобільний телефон. Скориставшись тим, що у маршрутному таксі був натовп пасажирів, ОСОБА_3 підійшов впритул та переконавшись, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, непомітно, дістав з сумочки останньої мобільний телефон червоного кольору марки «Microsoft LUMIA 640», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3800 гривень, із сім-карткою оператора рухомого зв`язку «Водафон» з номером НОМЕР_3 .

В подальшому, діставши вищевказане чуже майно, яке належить ОСОБА_7 та сховавши його до кишені власної куртки, ОСОБА_3 о 13 годині 02.02.2020 вийшов з салону маршрутного таксі № НОМЕР_4 , яке рухалось по Святошинському району м. Києва на зупинці громадського транспорту за невстановленою досудовим розслідуванням адресою розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 3800 гривень.

Крім цього, 13.03.2020 приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 401, яке рухалось по Святошинському району м. Києва, повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , завдавши останній майнової шкоди на загальну суму 8000 гривень.

Так, ОСОБА_3 13.03.2020 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час та невстановленому досудовим розслідуванням місці, зайшов до маршрутного таксі № 401, яке рухалось по Святошинському району м. Києва, де перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, раптово вирішив заволодіти особистим майном громадян, усвідомлюючи при цьому наслідки відповідальності за вчинення таких дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , 13.03.2020, приблизно о 18 годині 25 хвилин, продовжуючи знаходитись в салоні маршрутного таксі звернув увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_8 яка поклала до кишені власного пальто мобільний телефон. Скориставшись тим, що у маршрутному таксі був натовп пасажирів, ОСОБА_9 підійшов впритул та переконавшись, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, непомітно, дістав з кишені пальто останньої мобільний телефон чорного кольору марки «SAMSUNG Galaxy A7», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , вартістю 8000 гривень, із сім-карткою оператора рухомого зв`язку «Лайфселл» з номером НОМЕР_7 .

В подальшому, діставши вищевказане чуже майно, яке належить ОСОБА_8 та сховавши його до кишені власної куртки, ОСОБА_3 о 18 годині 30 хвилин 13.03.2020 вийшов з салону маршрутного таксі № 401, яке рухалось по Святошинському району м. Києва на зупинці громадського транспорту за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 8000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що дійсно, при обставинах, встановлених у мотивувальній частині вироку, він, 02.02.2020 року зайшов до маршрутного таксі № 720, приблизно о 12 годині 50 хвилин, звернув увагу на потерпілу ОСОБА_7 у якої в сумочці помітив мобільний телефон. Він підійшов впритул та непомітно, дістав з сумочки останньої мобільний телефон червоного кольору марки «Microsoft LUMIA 640», в подальшому вийшов з салону маршрутного таксі № НОМЕР_4 та розпорядився викраденим на власний розсуд. Крім цього, 13.03.2020 приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 401, звернув увагу на потерпілу ОСОБА_8 яка поклала до кишені власного пальто мобільний телефон. Він підійшов впритул та дістав з кишені пальто останньої мобільний телефон чорного кольору марки «SAMSUNG Galaxy A7». В подальшому, сховавши його до кишені власної куртки вийшов з салону маршрутного таксі № НОМЕР_8 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна та у повторному таємному викраденні чужого майна на загальну суму 11800 грн. 00 коп. доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, якв згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 185 КК України) та нетяжким злочином (ч. 2 ст. 185 КК України); обставину, яка пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, з середньою освітою, офіційно не працює, ранішей не судимий, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1, 2 ст. 185 КК України у межах санкцій цих частин ст. 185 КК України, з застосуванням положень ст. 70 КК України.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, а остаточно призначити покарання з урахуванням положень ст. 70 КК України, та застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369-371 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмежння волі строком на 2 роки

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, поклавши на неї обов`язки згідно зі ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1