Справа № 487/5239/21
Провадження № 1-кс/487/4271/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002359 від 09.11.2015 про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2021 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання про надання дозволу з метою приводу відповідає вимогам статті 188 КПК України та подано одночасно із клопотанням про застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути вказане клопотання без його участі. Клопотання підтримує у повному обсязі просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, є диспозитивність, яка полягає зокрема у тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч.ч. 1, 3 статті 26 КПК України.).

Враховуючи той факт, що слідчий просив про розгляд справи без його участі, але дане питання не врегульоване нормами КПК України, на підставі частини 6 статті 9 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі слідчого на підставі його заяви.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходить до наступного.
11.03.2015 ОСОБА_4 призвано Дубровським РВК Рівненської області для проходження військової служби за мобілізацією.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 24.04.2015 № 83 матрос ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду сапера відділення механізованих мостів інженерно- дорожнього взводу інженерно-технічної роти інженерного забезпечення.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2015 №283 матрос ОСОБА_4 , з метою відпрацювання завдань з бойової (навчально-бойової) підготовки вибув до НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_1 ).
01.09.2015 матросу ОСОБА_4 було надано звільнення для вирішення сімейних проблем строком до 07 год. 00 хв. до 05.09.2015.
05.09.2015 року близько 07 год. 00 хв. матрос ОСОБА_4 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби - табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_1 ) та продовжує незаконно перебувати поза його межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.
Оскільки всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного виконані, але місце знаходження ОСОБА_4 не встановлено, підозрюваний продовжує переховуватись від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 12.03.2016 слідчим оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 проведення якого доручено співробітникам Дубровицького ВП ГУНП України в Рівненській області.
Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 408 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до частини 4 статті 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1)підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
У судовому засіданні встановлено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою ОСОБА_4 оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі.
На даний час, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.
Таким чином, прокурором у клопотанні доведено достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування та органів військового управління, а також про те, що одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом.

Отже, приймаючи до уваги що прокурором доведено всі обставини, зазначені у ч. 4 ст. 189 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість клопотання та наявність підстав для його задоволення.
Керуючись ст.ст. 184, 188-190,193, 196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду, після сплину шести місяців з дня її постановлення, тобто 19.02.2022 року, добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді або відкликання ухвали прокурором.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть подані під час підготовчого провадження в суді, можуть бути включенні до апеляційної скарги на судове рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1