Справа № 504/1897/21
Номер провадження 1-кс/504/741/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2021 рокусмт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав Одеської області клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді охоронця Комунального закладу Южненської міської ради «Міський палац культури «Дружбам», з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17.09.1968 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ч.2 ст.122 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок вступив в силу 10.10.1968 року; 14.01.1983 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ст.121, ст.17, ч.2 ст.122,42 КК України до 5 років позбавлення волі, вирок вступив в силу 29.03.1983 року; 14.05.1997 року Дзержинським районним судом міста Кривий Ріг за ч.2 ст.122 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок вступив в силу 03.06.1997 року; 10.07.2001 року Суворовським районним судом міста Херсон за ч.2 ст.121, ч.2 ст.122,17, ч.2 ст.118,42 КК України до 10 років позбавлення волі, перегляд вироку 13.02.2003 року та засудженого за ч.1 ст.155, ч.1 ст.15 ч.2 ст.152, ч.2 ст.153 КК України до 10 років позбавлення волі, перегляд вироку суду 13.02.2003 року апеляційним судом Херсонської області та засудженого за ч.1 ст.156, ч.1 ст.15, ч.2 ст.153, ч.2 ст.153,70 КК України до 7 років позбавлення волі, вирок вступив в силу 13.02.2003 року; 10.10.2013 року Ленінським районним судом міста Кіровоград за ч.3 ст.153, ч.2 ст.156, ч.2 ст.301,70 КК України до 11 років позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.2 ст.156 КК України.

встановив:
До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строків досудового розслідування до 3 (трьох) місяців, тобто до 09.09.2021 року.

В судовому засіданні прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та слідчий СВ ВП №1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеські області ОСОБА_3 підтримали заявлене клопотання та просили суд задовольнити його у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 у задоволенні клопотання просили відмовити, наполягали на зміні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Сторона обвинувачення проти задоволення заявленого захисником клопотання заперечувала, вказуючи обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри та наявність ризиків, зазначених у клопотанні.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З клопотання та поданих матеріалів вбачається, що СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000421 від 08.06.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.2 ст.156 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у липні 2020 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних і анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є малолітнім та маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_8 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в який він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_8 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , котрий тривав декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 впливаючи на психічний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_8 дав йому грошові кошти в сумі 50 грн, вивів за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про зазначені обставини.
Крім того, у середині липня 2020 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є малолітнім та маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_9 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в який він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу та безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_9 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , котрий тривав декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 впливаючи на психічний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , пригостивши його цукерками, вивів за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про дані обставини.
Крім того, у середині липня 2020 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є малолітнім та маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_10 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_10 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникнення в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , котрий тривав декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 , впливаючи на психічний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_10 пригостив його цукерками, вивів за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про дані обставини.
Крім того, у вересні 2020 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи що потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є малолітнім та маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_11 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_11 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , котрий тривав декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 , впливаючи на психічний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_11 пригостив його цукерками, вивів за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про дані обставини.
Крім того, на початку січня 2021 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи що потерпілий ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є малолітнім та маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_12 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_12 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_12 , котрий тривав декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 , впливаючи на психічний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_12 пригостив його цукерками, вивів за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про дані обставини.
Крім того, у лютому 2021 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи що потерпілий ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є малолітнім та маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, стягнув малолітнього потерпілого ОСОБА_13 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав малолітнього потерпілого ОСОБА_13 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_13 , котрий тривав декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 , впливаючи на психічний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_13 пригостив його цукерками та вивів за межі квартири, в якій тимчасово мешкав, наказавши нікому не розповідати про дані обставини.
Крім того, у березні 2021 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи що потерпілі ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є малолітніми та маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_14 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_14 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , котрий тривав декілька хвилин. Після цього, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_13 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_13 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_13 , котрий тривав декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 , впливаючи на психічний стан малолітніх потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , пригостив їх цукерками, вивів за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про дані обставини.
Крім того, у квітні 2021 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи що потерпілі ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 є малолітніми та маючи умисел на здійснення насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_14 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_14 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , котрий тривав декілька хвилин. Після цього, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_13 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав малолітнього потерпілого ОСОБА_13 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_13 , котрий тривав декілька хвилин. Після цього, стягнув з малолітнього потерпілого ОСОБА_15 одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_15 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_15 , котрий тривав декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 , впливаючи на психічний стан малолітніх потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , пригостив їх цукерками, вивів за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про дані обставини.
Крім того, у вересні 2020 року, приблизно о 13 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості у південно-східній частині міста Южне Одеської області біля Сичавського ставка вчинив розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , які виразились у непристойних діях, а саме у присутності малолітнього ОСОБА_16 , ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи що потерпілій є малолітньою особою, оголив свої геніталії та провів маніпуляції власними руками з половими органами, які тривали декілька хвилин, змушуючи малолітнього ОСОБА_16 спостерігати за його незаконними діями.
Крім того, у квітні 2021 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 вчинив розпусні дії, щодо малолітнього ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , які виразились у тому, що ОСОБА_5 у присутності малолітнього, усвідомлюючи, що він спостерігає за його діями та бажаючи цього, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій по відношенню до малолітнього потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , поклавши малолітнього потерпілого ОСОБА_15 на поверхню ліжка та з застосуванням власних геніталій, здійснив щодо потерпілого статевий акт неприродним способом, шляхом анального проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_15 , який тривав декілька хвилин, змушуючи малолітнього ОСОБА_17 спостерігати за його незаконними діями.
Крім того, у квітні 2021 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дій сексуального характеру, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 є малолітнім та маючи умисел на здійснення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого використовуючи фізичну силу рук, штовхнув малолітнього потерпілого ОСОБА_18 на живіт на поверхню ліжка, стягнув з нього одяг, а саме верхній одяг, штани та нижню білизну, в які він був одягнений на той момент та будучи при цьому оголеним доторкався до анального проходу малолітнього потерпілого ОСОБА_18 , що тривало декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 , впливаючи на психічний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_18 вивів його за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про дані обставини.
Крім того, у травні 2021 року, приблизно о 14 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні орендованої ним кімнати АДРЕСА_3 з метою вчинення дім сексуального характеру, без добровільної згоди потерпілої особи, діючи повторно, усвідомлюючи що потерпілий ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 є малолітнім та маючи умисел на здійснення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло, використовуючи свою фізичну перевагу і безпорадність малолітнього потерпілого поклав ОСОБА_19 на живіт на поверхню ліжка та з застосуванням власних рук просунувши їх під спідню білизну потерпілого, доторкався до геніталій та анального проходу малолітнього потерпілого ОСОБА_19 , що тривало декілька хвилин. Після чого, ОСОБА_5 , впливаючи на психічний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_19 вивів його за межі квартири, в якій тимчасово мешкав та наказав нікому не розповідати про дані обставини.
09.06.2021 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152 КК України.

10.06.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152 КК України

30.06.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.2 ст.156 КК України.
11.06.2021 ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України без альтернативи застави, строком на 60 днів до 15 год 50 хв 07.08.2021 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.07.2021 року апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.06.2021 року залишено без змін.
27.07.2021 року постановою в.о. керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 10.09.2021 року.
Підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень підтверджується зібраними на теперішній час в ході досудового розслідування доказами, а саме:
-протоколом обшуку житла ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ;
-протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_18 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_20 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_19 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_21 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 ;
-протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_16 ;
-протоколом допиту неповнолітніх потерпілих в порядку ст.225,354 КПК України;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_22 ;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_23 ;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_24 ;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_25 .
Слідчим зазначено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження та вирішення визначених ст.2 КПК України завдань по вказаному кримінальному провадженню, проведення досудового розслідування у розумні строки, необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу, передбаченого п.5 ч.1 ст.176, ст.183 КПК України, а саме тримання під вартою без визначення застави, не застосування якого дасть можливість підозрюваному переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих або свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
При вирішенні питання міри запобіжного заходу слідчим суддею було встановлено існування в рамках кримінального провадження №0000421 від 08.06.2021 ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, на теперішній час, слідчому судді слід встановити чи доводять (виправдовують) наведені стороною обвинувачення обставини даного кримінального провадження продовження існування означених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею.

Так, на думку слідчого судді, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку доведення його вини у вчиненні кримінальних правопорушень у встановленому законом порядку судом й сам факт усвідомлення підозрюваним можливих негативних наслідків, ймовірно вчинених ним дій, свідчить про те, що підозрюваний може вжити заходів до переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя враховує, що санкція ч.6 ст.152 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, санкція ч.6 ст.153 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, а санкція ч.2 ст.156 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, тобто саме по собі психічне ставлення та усвідомлення ОСОБА_5 суворості покарання може спровокувати позапроцесуальну поведінку останнього. Крім того, у підозрюваного відсутні соціальні зв`язки, він не одружений та не має неповнолітніх дітей на утриманні. Зазначене свідчить про те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України не зменшився та продовжує існувати.

Ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків є обґрунтованим, оскільки матеріли даного клопотання містять протоколи допиту потерпілого та свідків, в яких зазначені анкетні дані зазначених осіб, а саме містять відомості щодо їх місця проживання. Підозрюваний ОСОБА_5 , будучи на волі може здійснювати тиск на потерпілих та свідків з метою змінити покази, надані під час досудового розслідування. Відтак, слідчий суддя вважає, що ризик можливого незаконного впливу на таких осіб з боку підозрюваного в рамках даного кримінального провадження не зменшився та продовжує існувати.

В свою чергу ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний неодноразово судимий за вчинення фактично однотипних правопорушень, що може свідчити про ознаки рецидиву в його поведінці та небажання стати на шлях виправлення після тривалого строку відбування покарання. Вказані обставини підтверджують той факт, що підозрюваний перебуваючи на свободі вчиняє злочини з певною періодичністю, що підтверджує наявність зазначеного ризику.

Крім того, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчинені злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження підозрюваному строку тримання під вартою слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Обраний відносно підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Слідчий суддя бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку слідчого судді конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є й забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Під час розгляду клопотання в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваного під вартою, також слідчим суддею не отримано відомостей, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Наведені стороною обвинувачення ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який, а тому клопотання захисника з цього приводу не підлягає задоволенню.

Приймаючи рішення щодо строку дії запобіжного заходу, слідчий суддя керується вимогами ч.3 ст.197 КПК України, згідно положень якої, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого залишилися з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкості з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Відмовляючи у задоволені клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу слідчий суддя зазначає, що в ході його розгляду не було встановлено обставин, які б вказували на відсутність або зменшення ризиків, встановлених при застосуванні та продовженні запобіжного заходу відносно підозрюваного, беручи до уваги, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та таким чином, забезпечує досягнення мети застосування такого запобіжного заходу. Крім того, підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником, адвокатом ОСОБА_6 у судовому засіданні не доведено, що стан здоров`я підозрюваного не дозволяє перебувати в умовах слідчого ізолятора.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Окрім того, в матеріалах провадження не міститься жодних медичних документів з приводу того, що обвинувачений не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

Також слідчим суддею враховується, що розмір застави, відповідно до ст.183 КПК України, встановлюється або не визначається за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас це питання не вирішується при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.01.2020 року по справі № 505/2898/19 (провадження №51-5283 км 19), згідно з якою, виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням, а тому ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8,9,176-178,183,186,193,194,196,197,205,309,395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
В задоволені клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та його представника, адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у рамках строків досудового розслідування задовольнити.

Застосований запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України залишити без змін.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без визначення розміру застави у межах строків досудового розслідування до 3 (трьох) місяців, тобто до 09 вересня 2021 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1