УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року

м. Київ
справа № 463/5068/20

провадження № 51-2217ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року,

встановив:

Личаківський районний суд м. Львова ухвалою від 30 грудня 2020 року повернув заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2020 року у справі № 463/5068/20 (провадження 1-о/463/11/20).

Львівський апеляційний суд ухвалою від 06 квітня 2021 року залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 , а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується із вказаними судовими рішеннями, просить їх скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши викладені в касаційній скарзі доводи та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів доходить висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі, немає, враховуючи таке.

Доводи ОСОБА_4 щодо необхідності скасування ухвал Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року та Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Правовий висновок щодо застосування приписів ст. 459 КПК сформовано в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17.

Згідно із зазначеним висновком положення ч. 1 ст. 459 КПК слід розуміти як такі, що передбачають можливість перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, які набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.

Перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал кримінальним процесуальним законодавством не передбачений.

Положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Крім цього, об`єднана палата у своєму рішенні зазначила, що логіка і мета ст. 459 КПК з огляду на її зміст вказують на те, що процедура перегляду за нововиявленими обставинами має застосовуватися до тих судових рішень, якими завершено кримінальне провадження по суті та які, власне, й породжують певні кримінально-правові наслідки або констатують відсутність підстав для настання таких наслідків (вирок, ухвала про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій щодо таких рішень).

Виходячи із глави 34 КПК з урахуванням системного тлумачення норм цієї глави в сукупності з іншими нормами, що в цілому визначають процедуру судового провадження, можна дійти висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
На відміну від права на апеляційне оскарження, жодна норма КПК не містить указівки на можливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів.
У главі 34 КПК йдеться лише про «суд», тоді як «слідчий суддя» взагалі не згадується.
Крім того, ст. 260 КПК передбачає, що право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, мають учасники судового провадження. При цьому ст. 3 КПК, яка містить визначення основних термінів КПК, чітко розрізняє стадії досудового провадження та судового провадження (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК) і визначає судове провадження як кримінальне провадження в суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК).
Колегія суддів погоджується з таким правозастосуванням, викладеним у рішенні об`єднаної палати, оскільки перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал кримінальним процесуальним законодавством не передбачений. Підстав для відступу від цієї позиції не вбачається та виключної правової проблеми не встановлено.

За таких обставин при розгляді заяви ОСОБА_4 про перегляд ухвали слідчого судді за нововиявленими обставинами були підстави для відмови у відкритті провадження.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суддя місцевого суду, встановивши, що ОСОБА_4 у своїй заяві просить переглянути ухвалу слідчого судді за нововиявленими обставинами, дійшов висновку про наявність підстав для її повернення, пославшись на те, що заявник не навів жодної конкретної обставини, яка б відповідала критеріям нововиявлених та яка не була відома суду на час судового розгляду, не вказав коли саме йому стало відомо про обставини, які, на його думку, є нововиявленими, а також відсутнє клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Переглянувши рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року, постановлене за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді, Львівський апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду та залишив апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Незважаючи на те, що слідчим суддею було прийнято рішення про повернення заяви ОСОБА_4 , з яким погодився апеляційний суд, а не відмовлено у відкритті провадження, у цій конкретній справі не вбачається істотних порушень та підстав для скасування судових рішень, оскільки у будь-якому випадку в цій справі перегляд рішення слідчого судді за нововиявленими обставинами неможливий і прийняті рішення такому висновку не суперечать.

Таким чином, з огляду на наведене доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо наявності в нього права на перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2020 року є неприйнятними.

Що стосується клопотання ОСОБА_4 про ініціювання питання щодо внесення до Конституційного Суду України подання стосовно тлумачення статей 8, 55, 124 Конституції України з метою з`ясування питання, чи зобов`язані суди на підставі вищевказаних статей Конституції України розглядати по суті заяву про перегляд ухвали слідчого судді за нововиявленими обставинами, то воно є безпідставним з огляду на таке. Підстави та порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами визначені процесуальним законодавством, а саме КПК, водночас забезпечення однакового застосування норм права судами належить до завдань Верховного Суду, а не Конституційного Суду України.

Зважаючи на викладене, з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3