Справа № 353/215/21
Провадження № 1-кс/353/63/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 рокум.Тлумач

Слідчий суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання надійшло до суду «02» квітня 2021 року о 14 год. 09 хв.

Слідчий суддя перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, -

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 звернулась до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, що було погоджене прокурором Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Зокрема, слідчий просила накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 01.04.2021 року під час обшуку транспортного засобу марки «Merсedes Benz Е 200 D», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , а саме на:

- сумку чоловічу, типу шкіра коричневого кольору, що складається із трьох основних відділів та одного додаткового, яка належить ОСОБА_5 ;

- гаманець чорного кольору, усередині якого знаходились грошові кошти в сумі 602 долари США, 490 грн. та 2000 Російських рублів;

- предмет схожий на оптичний приціл чорного кольору;

- дозвіл на зброю № НОМЕР_3 , дійсний до 04.12.2017 року, одягнутий у шкіряну обкладинку коричневого кольору;

- ліхтарик чорного кольору без маркувальних написів;

- ліхтарик сірого кольору без маркувальних написів.

Тому слідчий, з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, з метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення, збереження речових доказів, необхідності проведення ряду експертиз, просила суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно, зазначене у клопотанні.

За приписами ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зазначені строки звернення до суду слідчим дотримано.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про повернення клопотання прокурору, оскільки зазначене клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Так, у клопотанні не вказана конкретна підстава і мета арешту майна, яке було вилучене 01.04.2021 року під час обшуку транспортного засобу марки «Merсedes Benz Е 200 D», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , не вказано виду заборон та обмежень, які слід застосувати щодо вилученого майна, а також не долучені документи, які підтверджують мету накладення арешту.

Зокрема, слідчий зазначила у клопотанні, що метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно є встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, збереження слідів вчинення кримінального правопорушення, збереження речових доказів, необхідності проведення ряду експертиз. Однак слідчий не зазначає дані, які підтверджують таке важливе доказове значення майна для кримінального провадження та не надає в підтвердження цьому відповідних доказів чи процесуальних документів, щодо кожного виду майна, на яке слідчий просить накласти арешт. При цьому долучені до матеріалів клопотання ксерокопії документів, отриманих в ході досудового розслідування, є неякісними та їх неможливо прочитати.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.
Водночас, в порушення вказаних вимог, слідчим жодним чином не обґрунтовано, яким чином вилучені речі, а саме: сумка чоловіча; гаманець чорного кольору, усередині якого знаходились грошові кошти в сумі 602 долари США, 490 грн. та 2000 Російських рублів; предмет схожий на оптичний приціл чорного кольору; дозвіл на зброю № НОМЕР_3 , дійсний до 04.12.2017 року; ліхтарик чорного кольору без маркувальних написів; ліхтарик сірого кольору без маркувальних написів, відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України і можуть бути використані як докази під час розслідування саме кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, тобто за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом мотоциклом марки «Suzuki», модель «GSX 650F», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 .
Також клопотання не містить відомостей про власника (володільця) вилученого майна, за участі якого слідчий суддя має розглянути клопотання про його арешт, а також не містить доказів, які підтверджують кому саме належить на праві власності чи користування вилучене майно або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження певними особами таким майном, а також інформації про місце проживання цих осіб.
За таких обставин, з огляду на чітко встановлені строки розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя не має можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України щодо повідомлення належного власника або користувача майна про дату та час розгляду вказаного клопотання. В свою чергу не виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, призведе до порушення прав власника або користувача тимчасово вилученого майна.

До цього ж, згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення у кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Однак, зазначених вимог закону слідчий, який склав та направив клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, не дотримався.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, підозру у кримінальному провадженні № 0000012 від 01.04.2021 року, не оголошено нікому.
За таких обставин, власник зазначеного майна на даному етапі досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.
Крім того, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді звернувся слідчий СВ Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор, таким чином клопотання про арешт майна було подано неналежною особою.
Тобто з клопотанням про арешт майна третьої особи звернулась неуповноважена особа відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищенаведене, при поданні клопотання не дотримані вимоги ст. 171 КПК, що є підставою для повернення клопотання прокурору, який погодив клопотання, у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 64-2, 116, 117, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна - повернути прокурору Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Встановити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків. Після спливу встановленого строку, вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1