Справа №127/7495/21
Провадження №1-кп/127/315/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2021 р. за № 0000131 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни немає, а тому просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам. Просив відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , позицію якого підтримала його захисник адвокат ОСОБА_5 , заявив клопотання про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Він має постійне місце проживання, до затримання був офіційно працевлаштований, проживавав із матір`ю та співмешканкою, має на утриманні малолітню дитину, його мати похилого віку і потребує догляду, він сам хворіє на ряд важких хвороб. Від органів досудового розслідування не ухилявся та немає наміру ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Заслухавши клопотання учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно положень ч. ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2021 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.04.2021 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2021 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28.05.2021 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2021 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25.07.2021 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, раніше неодноразово судимий, до затримання мав постійне місце проживання, проживав з матір`ю, яка є особою похилого віку, має на утриманні малолітню дитину. Відтак, соціальні зв`язки обвинуваченого можливо визнати стійкими.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого, наміру ухилятися від суду та впливати на потерпілих і свідків обвинувачений немає.
Повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення обвинуваченому не вручалося. В розшуку обвинувачений не перебував.
Жодних доказів того, що обвинувачений чинив тиск на потерпілих чи свідків до суду не надано.
Суд, враховучи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі та стадію даного судового провадження.
Отже, з огляду на ступінь обґрунтованості обвинувачення та встановлені в провадженні ризики, в сукупності із даними про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який має постійне місце проживання, в розшуку не перебував, суд вважає недоведеним, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому не вбачає підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При цьому, самі лише припущення про можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатніми для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та повинні бути підкріплені фактичними доказами.
Крім того, суд зазначає, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для продовження строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, домашній арешт цілодобово, може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід задовольнити, в задоволенні клопотання прокурора про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 слід змінити на домашній арешт цілодобово, звільнивши його з-під варти в залі суду, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194, 331 КПК України, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово - задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - змінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово на строк 60 днів, починаючи з 22.07.2021 року до 19.09.2021 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома.
Копію ухвали направити начальнику Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області для виконання та до Вінницької окружної прокуратури Вінницької області для контролю за виконанням ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя