Номер провадження: 11-кп/813/195/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 січня 2019 року, про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 січня 2019 року, було задоволено клопотання Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_8 , та направлено останнього для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначеного вироком Генічеського районного суду Херсонської області, від 01 листопада 2017 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що вироком Генічеського районного суду Херсонської області, від 01 листопада 2017 року, ОСОБА_8 було засуджено за ст. 408 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 2 роки з покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Однак, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_8 систематично не виконує покладені на нього судом обов`язки, оскільки він не повідомив орган пробації про зміну місця проживання, хоча змінив його, а також не з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, починаючи з 01.06.2018 року до цього часу, що свідчить небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких вказують на те, що ухвала суду є необґрунтована та незаконна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає:

- засуджений особисто повідомляв про зміну місця проживання на м. Запоріжжя, шляхом написання заяви інспектору, то після роз`яснення порядку виконання обов`язків відбув на нове місце проживання, де був працевлаштований та проживав спільно із громадянкою ОСОБА_9 , з якою фактично перебуває у шлюбних відносних;

- представником уповноваженого органу з питань пробації не було складено письмового попередження та проведення профілактичної бесіди, в ході якої засуджений особисто попереджався про скасування звільнення від відбування покарання;

- матеріали особової справи не містять інформації, що засуджений ОСОБА_8 за час іспитового строку вчинив будь-яке правопорушення, а тому підстави для скасування випробувального терміну відсутні;

- до моменту фактичного затримання засуджений ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах з ЖСК «Автомобіліст-8» та займав посаду сантехніка, згідно наказу № 77, від 02.07.2018 року;

- суд першої інстанції постановив ухвалу без належного повідомлення засудженого, чим позбавив його права на захист.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що засуджений, раніше не судимий, його поведінка та сумлінне ставлення до роботи, свідчить про успішність процесу виправлення засудженого.

На підставі наведеного, захисник просить, ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_8 , та направлено останнього для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначеного вироком Генічеського районного суду Херсонської області, від 01 листопада 2017 року.

Засуджений ОСОБА_8 на обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що перестав з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації у зв`язку з сімейними обставинами. Однак, представником уповноваженого органу з питань пробації не було роз`яснено, що за не виконання обов`язків покладенні на нього судом, може бути скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та його буде направлено для відбування призначеного покарання.

Також, звертає увагу, що суд першої інстанції вирішив питання щодо скасування випробувального терміну відбування покарання та направлення його до місця відбування покарання, без його участі.

У зв`язку з викладеним засуджений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржену ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 січня 2019 року.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на їх безпідставність та просила ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно із ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 свідомо допустив невиконання без поважних причин покладених на нього обов`язків вироком Генічеського районного суду Херсонської області, від 01 листопада 2017 року, у зв`язку з чим, скасував звільнення від відбування покарання з випробуванням і направив засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки невиконання обов`язків знайшло своє підтвердження у досліджених судом доказах, що містяться в матеріалах особової справи, поясненнях засудженого в апеляційному суді, який підтвердив, що він дійсно не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, працював та проживав за межами Малиновського району м. Одеси, не повідомивши про це.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 20 березня 2018 року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про відповідальність за невиконання обов`язків покладених на нього судом, а постановою від 20 березня 2018 року днями явки на реєстрацію йому встановлено першу п`ятницю кожного місяця. (а.с.52,54)

Так, 04 травня 2018 року засуджений ОСОБА_8 не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, у зв`язку з чим 23 травня 2018 року був письмово попереджений про необхідність неухильно виконувати обов`язки, покладені вироком суду та про наслідки, які можуть настати в результаті їх невиконання.(а.с.59)

Після винесення попередження засуджений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та повторно 01 червня 2018 року не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважних причин. 08 червня 2018 року до засудженого було застосовано попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання, а постановою встановлено дні явки на реєстрацію, а саме: перша та третя п`ятниця кожного місяця.(а.с.62,64)

Однак, засуджений ОСОБА_8 висновків не зробив та продовжував не з`являтися на реєстрацію до органу пробації без поважних причин в інші, встановлені після цього дні явки, а саме: 17 вересня 2018 року, 01 жовтня 2018 року, 16 жовтня 2018 року, чим допустив порушення порядку та умов відбування покарання, не виконавши, обов`язки покладені на нього судом першої інстанції.(а.с.65)

Апеляційним переглядом встановлено, що з 15 травня 2018 року засуджений ОСОБА_8 фактично проживає у м. Запоріжжі, а з 03 липня 2018 року перебуває у трудових відносинах з ЖСК «Автомобіліст-8» та займав посаду сантехніка, згідно наказу № 77, від 02.07.2018 року. (а.с.144-147)

Таким чином, ОСОБА_8 змінив місце проживання та місце роботи, не повідомивши про це уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Апеляційний суд зазначає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що поведінка засудженого ОСОБА_8 свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та в подальшому виконувати покладені на нього обов`язки за вироком суду.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 змінив місце свого проживання та переїхав у м. Запоріжжя де працевлаштувався, що свідчить про успішність процесу виправлення засудженого, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки засуджений 20 березня 2018 року був ознайомлений з порядком відбування покарання з випробуванням, відповідно до якого повинен з`являтися у встановлені дні явки на реєстрацію, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, та був попереджений про відповідальність за невиконання обов`язків, покладених на нього судом.

Твердження захисника про те, що матеріали особової справи не містять інформації, що засуджений ОСОБА_8 за час іспитового строку вчинив будь-яке правопорушення, а тому підстави для скасування випробувального терміну відсутні, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не спростовують висновків суду щодо невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, що є визначеною підставою згідно із ст. 166 КВК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_8 на обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що перестав з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації у зв`язку з сімейними обставинами, однак стороною захисту не надано доказів, які б вказували на поважність причин невиконання покладених на засудженого вироком суду обов`язків, що спростовує твердження апеляційної скарги обвинуваченого.

Що стосується доводів сторони захисту, що суд першої інстанції постановив ухвалу без належного повідомлення засудженого, чим позбавив його права на захист, то апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Із змісту ст. 539 КПК України слідує, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Системний аналіз вказаних положень процесуального закону дозволяє дійти висновку про те, що саме відсутність у матеріалах провадження доказів направлення повідомлення про час, дату і місце судового засідання особам, визначеним у ч. 5 ст. 539 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 26 грудня 2018 року ОСОБА_8 особисто отримав повістку про виклик до суду, про що свідчить його розписка, однак в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки не повідомив.(а.с.119)

Таким чином, суд першої інстанції прийняв всі можливі заходів для належного повідомлення про дату та час розгляду засудженого ОСОБА_8 , тому вирішення питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком без його у судовому засіданні, у даному випадку, не можна визнати підставою для скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 січня 2019 року.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційних скарг захисника та засудженого не відповідають дійсності і не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 370, 372, 376, 404, 405, 407, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 січня 2019 року, про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4