У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000130 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 01 травня 2021 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 45400 грн.

У разі внесення застави, покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу необґрунтованою. Зазначила, що не визнання ОСОБА_6 вини не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не одружений.

На думку апелянта, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав, що характер кримінального правопорушення, який ставиться у провину обвинуваченому, усвідомлення тяжкості покарання може бути підставою, для вчинення обвинуваченим дій, направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відсутність соціальних зв`язків та те, що ризики, передбачені п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, заяву про бажання бути присутнім на апеляційному розгляді не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При розгляді клопотання суд першої інстанції погодився з доводами прокурора про наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, можливості перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, впливу на свідків, які безпосередньо судом не допитані, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився.

З цими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

При прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою, суд також врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, відсутність соціальних зв`язків та те, що ризики, передбачені п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися. Крім того, судовий розгляд триває, свідки у судовому засіданні наразі не допитані.

З урахуванням ступеню тяжкості та способу вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , даних про його особу, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи наявним ризикам запобігти не зможуть та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про необхідність продовження у відношенні обвинуваченого строку тримання під вартою, оскільки рішення належним чином мотивоване, клопотання прокурора розглянуто відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України.

За такого, відсутні підстави для скасування ухвали суду про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, про що просить апелянт. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 травня 2021 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3