Справа № 569/408/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 рокум.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001873 відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рівне, громадянки України, неодруженої, непрацюючої, з вищою освітою, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 підозрюється в тому, що вона 28 листопада 2020 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи біля будинку №428 по вулиці Соборній в м.Рівне, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту з ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, умисно нанесла їй не менше двох ударів кулаком правої руки по тілу, в результаті чого заподіяла ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на лівому передпліччі, садна у ділянці нігтьової фаланги пальця правої кисті, які як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнала і пояснила суду, що вона тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не спричиняла, а навпаки ОСОБА_4 їй спричинила тілесні ушкодження коли вона облила автомобіль ОСОБА_4 лайном. Крім того вони її накормили двома алмазами і облиття автомобіля лайном це її відповідь на їхню поведінку.
У вчиненні вказаного суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального проступку особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 викривається наступними доказами.
Винуватість особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується показами потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами по кримінальному провадженню, а саме:
Показами потерпілої ОСОБА_4 яка суду показала, що 28 листопада 2020 року приблизно в 11 годин 00 хвилин вона із своєї квартири побачила, як ОСОБА_7 підійшла до їхнього автомобіля в дворі будинку АДРЕСА_2 , в якому вона проживає, і стала обливати автомобіль чорною рідиною. Вона підійшла до ОСОБА_7 і зробила їй зауваження на що остання облила її чорною рідиною і стала наносити їй удари руками по різним частинам тіла. Вона крикнула чоловіку ОСОБА_9 щоб той викликав поліцію. Під час конфлікту вийшов їхній сусід і прогнав ОСОБА_7 .
Показами свідка ОСОБА_9 який показав суду, що в листопаді 2020 року близько обідньої пори ОСОБА_7 підійшла до його автомобіля в дворі будинку АДРЕСА_2 , і стала обливати автомобіль чи курячим, чи свинячим послідом. Його дружина ОСОБА_4 вийшла з квартири до ОСОБА_7 , яка стала бити його дружину і щось вилила їй на голову з брудної пляшки. На крики дружини він викликав поліцію. Все це він бачив з балкона своєї квартири, яка знаходиться на першому поверсі будинку.
- висновком судово-медичної експертизи №938 від 30 листопада 2020 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 було виявлено ушкодження у вигляді крововиливу на лівому передпліччі, крововиливу з садном на його фоні на тильній поверхності правої кисті, садно в ділянці нігтьової фаланги 3-го пальця правої кисті, які могли виникнути не менше як від трьох травматичних дій тупого /их/ предмету /ів/, могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 28 листопада 2020 року і, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95 р. №6, як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесне ушкодження у вигляді крововиливу з садном на його фоні на тильній поверхні правої кисті можна розцінювати як сліди боротьби чи самооборони. Локалізація та характер тілесних ушкоджень в сукупності, не властиві для падіння на площину.
/а.с.14-15/.
- висновком судово-медичної експертизи №938/Д-991 від 08 грудня 2020 року, відповідно до якого судово-медичні дані встановлені при судово-медичній експертизі Бернадської- ОСОБА_10 , в частині виникнення механізму тілесних ушкоджень, не суперечать показам, даним нею при проведенні слідчого експерименту за її участю 08 грудня 2020 року.
/а.с.17-18/.
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_4 в ході якого були перевірені і уточнені покази потерпілої ОСОБА_4 стосовно спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7
/а.с.25-31/.
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 в ході якого були перевірені і уточнені покази свідка ОСОБА_9 стосовно спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 його дружині ОСОБА_11
/а.с.35-41/
Заслухавши в судовому засіданні показання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 , дослідивши надані сторонами кримінального провадження письмові докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 вчинила суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
В ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню було встановлено, що відповідно до висновку амбулаторної судової-психіатричної експертизи від №213/20 від 22.12.2020 року, проведеної у вказаному кримінальному провадженню, ОСОБА_7 на час скоєння інкримінованих їй дій страждала на хронічний маячний розлад / НОМЕР_1 -за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду/, не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 є психічно хворою та за станом психічного здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
/а.с.73-79/.
У відповідності до абзацу 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й вмотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.
У відповідності до ч.2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.
За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності злочини; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
У відповідності до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб ( частина 1 статті 94 КК України суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
У відповідності до вимог ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.
Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, виявляла і в теперішній час виявляє хронічний психічний розлад у формі хронічного маячного розладу. Вказане хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_7 можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 є психічно хворою та за станом психічного здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. У відповідності до вимог ст. 12 КК України ОСОБА_7 вчинила суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження. Суд також приймає до уваги обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, що характеризує ОСОБА_7 , як особу, що вчинила суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах звичайного нагляду, тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.
Суд також враховує, що ОСОБА_7 раніше не судима, але неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
У відповідності до вимог частини 3 статті 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, необхідно задоволити і застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку із звичайним наглядом.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ч.2 ст. 292, ст.ст. 369-372, 503 - 513 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001873 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, задоволити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рівне, громадянки України, неодруженої, непрацюючої, з вищою освітою, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1