ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/603/21

Провадження № 1-кп/568/73/21

"30" червня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000336 (від 17.11.20р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. В-Жванчик, Дунаєвського р-ну, Хмельницької обл., громадянка України, інвалід ІІ групи, зареєстрвана та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні недієздатний син, не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:
17.11.2020 р. о 12:20 год. ОСОБА_4 керуючи автомобілем Mazda-626, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Київ-Чоп зі сторони м. Львів в напрямку м. Рівне, в порушення вимог п. 12.4 ПДР, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306, зі швидкістю 70 км/год, що перевищує допустиму швидкість руху у населеному пункті, в порушення вимог п. 2.3 Б), 12.1 ПДР, проявила неуважність до дорожньої обстановки під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, на 416 км + 800 м вказаної автодороги в с. Ситне, Радивилівського р-ну, Рівненської обл., перетнувши дорожню розмітку 1.1, перетиенати, яку заборонено, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення із зустрічним вантажним сідловим тягачем MERSEDES - BENZ ACTROS 1841LS, р.н. НОМЕР_2 , із напівпричепом SCHMITZ SKO 24L, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

В результаті ДТП пасажири автомобіля Mazda-626, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 загинули на місці події.

Порушення ОСОБА_4 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням ДТП та настання суспільно- небезпечних наслідків.

Своїми діями, які виразились в порушенні ПДР особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч. 3 ст. 286 КК України визнала повністю та не оспорювала фактичні обставини, місця, час та наслідків, що настали, про які зазначено в обвинувальному акті. Щиро розкаялася у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась. Разом з тим, подала заяву про розгляд справи без її участі. Повідомили, що має намір стягнути моральну та матеріальну шкоду з страхової компанії.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Повідомила, що претензій до обвинуваченої не має. Просила ОСОБА_4 суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.. 67 КК України - відсутні.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, врахувавши характер, обставини ДТП та ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим, тяжкі наслідки у вигляді загибелі двох людей, позицію потерпілих з даного питання, врахувавши пом`якшуючі обставини, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 286 КК України.

Крім того, в ході розгляду справи, захисник обвинуваченої заявляв клопотання про звільнення від відбуття призначеного покарання ОСОБА_4 у зв`язку з хворобою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Суд зазначає, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу може бути застосоване судом до осіб, які захворіли і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відбування покарання такими особами є недоцільним через неможливість їх виправлення в умовах відбування покарання і застосування заходів виправно-трудового впливу.

При вирішенні питання звільнення від відбування покарання, суд враховує наступне.

Згідно епікризу КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської області № 7830 вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на лікуванні з 27.11.2020 р. по 24.12.2020 р. з діагнозом політравма ЗТГК, перелом 6, 7, 8, 9 ребер справа, 8,9 ребер зліва. Післятравматичний гематоракс справа, малий гематоракс зліва. Контузія обох легень. Опорація дранування плевральної порожнини справа. Пневмофіброз правої легені. ЗЧМТ Забій головного мозку. Субдуральні нашарування лівої півкулі головного мозку без дислокаційно-компресійної дії. Закритий уламковий перелом лівої велико-гомілкової кістки зі зміщенням синтезований блокуючим інтрамедулярним фіксотором, закритий перелом лівої малогомілкової кістки зі зміщенням. Закритий перелом лонної та сідничної кісток із незначним зміщенням. Скальпована рана потилочної ділянки голови. Відлежні крижово-сідничних ділянок тулубу.

Висновком експерта КЗ "Обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської області № 115 від 09.02.21 р. встановлено, що у ОСОБА_4 лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: поєднана краніо-скелетно-абдомінальна травма:

- черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з набряком головного мозку, бульбарним синдромом, субдуральною гематомою лівої потилочної ділянки, поєднана із зовнішнім ушкодженням - скальпованими різаними ранами потилочної та лобної ділянки голови, рваною раною ділянки правового вуха;

- закрита травма грудної клітки у вигляді контузії обох легень з наявністю переломів ребер 6, 7, 8, 9 праворуч по передньо-аксілярній лінії та 8, 9 ребер ліворуч по сереньо-аксілярній лінії, ускладнені гемотораксом справа (наявність крові в плевральній порожнині) та малим гемоораксом зліва;

- травма тазу у вигляді закритих переломів правої ланної та сідничної кісток;

- закритий багатоуламковий перелом лівої великогомілкової та малогомілкової кісток у верхній та середній третинах зі зміщенням, закритий перелом малогомілкової кістки справа в середній третині, осаднення правого колінного суглобу.

Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли утворитися незадовго до поступлення потерпілої в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме: 17.11.2020 р., в даному випадку розглядаються і єдиному механізмі виникнення і, в сукупності згідно п. 2.1.3 "В" Правил судовмедичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ Укаїни від 17.01.1995 р., відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Вказані тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, відмічених у постанові, а саме: при даному дорожньо-транспортної травми (зіткнення двох автомобілів), при перебуванні потерпілої в салоні автомобіля.

Згідно виписки із медичного стаціонарного лікування № 210 від 25.06.21 р., ОСОБА_4 встановлено діагноз Асептичний некроз головни правої стегнової кістки деформуючи консартроз справа. Перелом кісток тазу консолідовані сідничної і лобнової справа Деформуючий ортроз обох колінних суглобів. Консолідуючі переломи обох кісток лівої гомілки з афіксицією інтринидулерним стержнем. Виражене порушення функції обох нижніх кінцівок з стійким больовим синдромом.

На переконання суду, перебування хворої особи під вартою, де вона не має можливості отримати необхідну медичну допомогу, може свідчити про порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки така особа фактично піддається катуванням чи нелюдському, або такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню (прецедентна практика ЄСПЛ у справах "Єрмоленко проти України", "Ільхан проти Турції", "Аертс проти Бельгії", "Кудла проти Польщі", "Мельник проти України", "Яковенко проти України", "Похлєбін проти України", "Пєтухов проти України", "Логвіненко проти України", "Салахов та Іслямова проти України", "Віталій Куцевич та Лідія Куцевич проти України").

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань особі або принизити людську гідність.

Крім того, суд враховує висновок ДУ «Центр пробації» в Рівненській області досудової доповіді, за якими низький ризок ймовірності вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Суд враховує: що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; має постійне місце проживання; раніше несудима; обвинувачена, свою вину визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому; злочин вчинено з необережності; обвинувачена є інвалідом другої групи; має на утриманні недіїздатного сина; зважаючи на вік обвинуваченої; стан її здоров`я; позитивну характеристику; враховуючи думку потерпілих та виновок ДУ «Центр пробації», суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Враховуючи характер захворювання обвинуваченого, що перешкоджає реальному відбуванню покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п.9. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що ч.1 ст.75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

А відтак, суд вважає за недоцільне звільнення ОСОБА_4 від додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортним засобом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з обвинуваченої в дохід держави 15822,7 грн. витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, ст. 84 КК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування траспортним засобом на строк три роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю три роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: автомобіль MERSEDES - BENZ ACTROS 1841LS, р.н. НОМЕР_2 , із напівпричепом SCHMITZ SKO 24L, р.н. НОМЕР_3 - повернути власнику;

- автомобіль Mazda-626, р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 15822,7 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1