ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 609/213/21

1-кп/609/39/2021

15 березня 2021 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 01 лютого 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, тимчасово непрацюючого, не депутата, з середньою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:
31.01.2021 року, близько 23 год. 00 хв., у ОСОБА_3 , який перебуваючи в кафе «Таверна», що знаходиться по вул. Миру, 2Б, м. Шумськ, Тернопільської області, під час словесного конфлікту із ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник кримінально - протиправний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_3 ,
31.1.2021року, близько 23 год., 00 хв., перебуваючи в приміщенні кафе «Таверна» розташованого по АДРЕСА_2 , переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшовши до ОСОБА_6 наніс йому один удар головою в область лівої брови, внаслідок чого ОСОБА_6 , впав на підлогу. Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи свої кримінально - протиправні дії, розмовляючи із ОСОБА_6 на літній терасі, що знаходиться при вході в кафе «Таверна», наніс один удар кулаком правої руки в ліву брову ОСОБА_6 .
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої брови, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.
Крім того у ОСОБА_3 , 31.01.2021року, близько 23 год. 00 хв., який перебував в кафе «Таверна», що знаходиться по вул. Миру, 2Б, м. Шумськ Тернопільської області, під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник кримінально - протиправний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_3 31.01.2021 року близько 23 год., 00 хв., перебуваючи в приміщенні кафе «Таверна», що знаходиться по вул. Миру, 2Б, м. Шумськ Тернопільської області, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшовши до ОСОБА_5 наніс йому один удар кулаком правої руки в область верхньої та нижньої губи.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани слизової оболонки нижньої губи, почервоніння верхньої та нижньої губи, із ампутацією першого верхнього правого різця, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.
18.02.2021 року кримінальні провадження №0000006 від 01.02.2021 року та № 0000007 від 04.02.2021року об`єднанні в одне провадження з присвоєнням №0000006.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, особу винного, його молодий вік, позитивну характеристику, раніше не судимого, думку потерпілих, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлені.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні відсутні речові докази.

Потерпілим ОСОБА_5 до початку судового розгляду кримінального провадження заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього 56240.10 гривень, з яких 6240.10 гривень матеріальної шкоди та 50000 гривень в якості моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 цивільний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечив щодо визнання цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, проте позов вважає передчасним, таким, що поданий без належних доказів та обґрунтування, а тому просив залишити цивільний позов без руху.

Суд, з огляду на зміст заявлених позивачем вимог та їх обґрунтування, думку учасників кримінального провадження вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

При цьому суд виходить із наступних матеріалів кримінального провадження та вимог Закону.

Згідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами) від 27 березня 1992 року № 6 шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин.

Таким чином суд, з врахуванням наведених норм Закону вважає, що позов ОСОБА_5 , підлягає до часткового задоволення, зокрема щодо вимог про стягнення з ОСОБА_3 в його користь матеріальної шкоди, то їх слід задовольнити повністю, оскільки до цивільного позову долучено копії документів, які підтверджують витрати спричинені у зв`язку із лікуванням, дані витрати є пов`язаними із завданими тілесними ушкодженнями та понесені після вчинення кримінального правопорушення.

Що ж до вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 грн., то враховуючи характер пережитих негативних змін у житті, глибину фізичних та душевних страждань, що виразилися у неможливості самостійно приймати їжу, приниженні людської гідності, честі, відсутності зуба, необхідності їздити з с. Мирове Шумського району Тернопільської області в м. Шумськ на лікування, що було матеріально дорого, відсутності можливості протягом тривалого часу жити у звичному режимі, постійного перебування в лікарняних та аптечних чергах, що могло спричинити захворювання коронавірусною хворобою, вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення в розмірі 20 000 (десять тисяч) грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.370,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому за даними кримінальними проступками покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 90 (дев`яносто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди, 6240 (шість тисяч двісті сорок) гривень матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1