Справа № 127/3234/21
Провадження №11-кп/801/541/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6
та захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання.

Розглянувши клопотання, суд першої інстанції відмовив у його задоволенні за недоведеності виправлення засудженого протягом всього терміну відбування покарання.

Не погодившись з постановленим судовим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою клопотання її підзахисного задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме те, що ОСОБА_7 відбув більше 2/3 строку покарання, одразу по прибутті до установи виконання покарань з власної ініціативи приймав участь у суспільно корисній праці, за що отримав 10 заохочень, що свідчить про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в її задоволенні.

Висновок суду про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 обґрунтований, відповідає вимогам ст. 81 КК України, ч.1 ст. 6 КВК України та узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Так, згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-достроково звільнити особу від відбування покарання можливо за умови, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, обов`язковими показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені в ч. 2 ст. 81 КК України, критерії: сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення до праці.
Сумлінна поведінка означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених. Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 за ч.2 ст. 187, ст. 71 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі ОСОБА_7 прибув до ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» 09.02.2015 з СІЗО м. Одеси, де характеризувався посередньо, за час перебування до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався.

За період відбування покарання у державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується негативно, за порушення встановленого режиму відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнє стягнення не знято та не погашено у встановленому законом порядку, адміністрацією установи десять разів заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими допускає конфліктні ситуації, легко піддається чужому впливу. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи намагається ставитися із розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки. Участь в програмах диференційованого виховного впливу не приймає з власних переконань. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. На даний час на виробництві установи не працевлаштований з власних переконань.

Також судом враховано, що ОСОБА_7 підпадав під дію ст. 101 КВК України по відбуттю 1/2 строку призначеного покарання 06.01.2018. Рішенням комісії засудженому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, так як він не стає на шлях виправлення.
Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 2/3 строку призначеного покарання 16.03.2019. Рішенням комісії засудженому відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, так як він не став на шлях виправлення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 протягом всього терміну відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, що свідчить про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3