Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4201/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

(в режимі відеоконференції)

представників власника майна ОСОБА_7 ,

адвокатів ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2021 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури, про накладення арешту на належну на праві власності ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не дотримано вимоги правомірності втручання у право власності особи, тому таке втручання не відповідає суспільному інтересу та не враховано розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області та накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000060 від 10.10.2018, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на її відчуження.

Зазначає, що у провадженні СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000060 від 10.10.2018 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.365-2 КК України. 29.01.2021 ОСОБА_7 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, восени 2017 року за попередньою змовою з виконуючим обов`язки директора Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради ОСОБА_10 та директором ПП «Україна-експерт-центр» ОСОБА_11 , вчинив привласнення грошових коштів Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, виділених на закупівлю житла для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування на загальну суму 151 930 грн. Враховуючи те, що у кримінальному провадженні потерпілим є держава в особі Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради та збитки, встановлені висновком судової економічної експертизи від 10.11.2020 №2817/2951/20-25, яким підтверджено перевищення суми оплати квартири АДРЕСА_2 в розмірі 151930,00 грн. заподіяні саме державі, у даному випадку арешт майна є правомірним та виправданим втручанням у володіння особою майном, оскільки існує суспільний інтерес у забезпеченні відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, представників власника майна адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечили щодо задоволення скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 та ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що в провадженні СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000060 від 10.10.2018 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.365-2 КК України.

У ході розслідування вказаного кримінального провадження, 29.01.2021 ОСОБА_7 повідомлено про те, що він підозрюється у розтраті чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. Відтак, з метою подальшого забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру загальною площею 50,5 м2, що розташована у АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що слідчий, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою арешту є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Водночас, як на момент розгляду клопотання слідчим суддею, так і в суді апеляційної інстанції, слідчим не доведено обставини, зазначені у клопотанні, не надано таких доказів і прокурором в суді апеляційної інстанції.

Як встановлено колегією суддів, в межах кримінального провадження №0000060 відсутній цивільний позов від потерпілого Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації», рішення ЄСПЛ від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб - це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Проаналізувавши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів не вбачається підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим, підстави для скасування ухвали слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2021 року - відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить прокурор.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури, про накладення арешту на належну на праві власності ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: