Справа № 161/2190/20
Провадження № 1-кп/161/393/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 23 червня 2021 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000071, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1.13.02.2017 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ст.ст. 185 ч.2, 357 ч.1, 70 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 10 200 грн.;

2.15.03.2017 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ст.ст. 263 ч.1, 70 ч.4 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України надано іспитовий строк терміном 3 роки;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 05.01.2020 о 17.37 год., умисно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва 1606», що знаходиться на Привокзальному майдані, 1 м. Луцька Волинської області, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з торгової полиці парфуми «Версаче Пур», об`ємом 100 мл, закупівельною вартістю 855,05 грн., чим спричинив ТзОВ «РУШ» матеріальних на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємно викрав чуже майно, вчинено повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав.

Суду дав показання про те, що жодного злочину не вчиняв, 05.01.2020 у магазині «Єва», що на Привокзальному майдані, 1 м. Луцька не перебував, будь-яких доказів його вини стороною обвинувачення не надано, на його думку, справа відносно нього сфабрикована, а тому просив його виправдати, про що подав письмову заяву.

Незважаючи на невизнання винуватості самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно,підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ТзОВ «РУШ» ОСОБА_6 дав показання про те, що 05.01.2020 о 17.37 год. обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в магазині «Єва 1606», що на Привокзальному майдані, 1 м. Луцька Волинської області, таємно викрав парфуми вартістю 855,05 грн. Збитки товариству не відшкодовані, тому просить задовольнити поданий цивільний позов та стягнути з обвинуваченого завдану матеріальну шкоду. Щодо міри покарання покладався на погляд суду.

Так, з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 06.01.2020 о 10.00 год. слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 прийняв від представника потерпілого ТзОВ «РУШ» ОСОБА_8 заяву про вчинення крадіжки.
Прихідним документом №1485 від 05.12.2019 стверджується поставка товарів в магазин «Єва 1606», серед яких туалетна вода «Версаче Пур ОМ» об`ємом 100 мл

Водночас, довідкою ТзОВ «РУШ» №2 від 10.01.2020 стверджується, що собівартість викраденої туалетної води «Версаче Пур Ом» об`ємом 100 мл складає 855,05 грн.

Протоколом огляду місця події від 06.01.2020 зафіксовано обстановку події в магазині «Єва 1606, що на Привокзальному майдані, 1 м. Луцька Волинської області та вилучено цінник на викрадену туалетну воду, який приєднано до матеріалів кримінального провадження.
З дослідженого безпосередньо в судовому засіданні оптичного CD-R-диску з відеозаписом подій, що відбулись 05.01.2020 о 17.34 год. в магазині «Єва 1606» (протокол огляду від 08.01.2020) вбачається, що у вказаному приміщенні присутній обвинувачений ОСОБА_4 , який підійшов до стенду з парфумами, взяв в руки туалетну воду «Версаче Пур Ом», яку згодом поклав в кишеню куртки, пройшов повз касу та залишив приміщення магазину. Вказаний диск визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він у вказаний час не перебував в магазині «Єва 1606» та не вчиняв крадіжки, оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що показання представника потерпілого ОСОБА_6 , дані ним безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, кваліфікуючи його дії за ч.2 ст.185 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за що відбував реальну міру покарання в місцях позбавлення волі, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, збитки потерпілому не відшкодував, повторно вчинив новий корисливий злочин в період визначеного вироком суду іспитового строку, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст. 185 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.71 КК України.

На підставі ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.1166 ЦК України цивільний позов представника потерпілого ТзОВ «РУШ» ОСОБА_8 про відшкодування завданої матеріальної шкоди задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь ТзОВ «РУШ» 855(вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 05 коп. завданої матеріальної шкоди.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2017 2 (два) роки позбавлення волі, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Строк тримання під вартою рахувати з 03 лютого 2021 року, зарахувавши термін перебування під вартою з 15 по 16 грудня 2020 року включно.

Речові докази: оптичний носій з відеозаписом з камер спостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь ТзОВ «РУШ» 855(вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 05 коп. завданої матеріальної шкоди.
На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії даного вироку.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1