УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/2225/21

Провадження № 1-кс/638/480/21

24.02.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю начальника відділення СВ Харківського районного
управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3
з участю прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4
з участю підозрюваної ОСОБА_5
з участю захисника підозрюваної ОСОБА_6
розглянувши клопотання начальника відділення СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0000223 від 26 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, українки, з вищою медичною освітою, незаміжньої, працюючої у КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» лікарем відділення інтенсивної терапії з ліжками загального та гострих отруєнь (токсикологічного) профілю, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 139 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника відділення СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0000223 від 26 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії з ліжками загального та гострих отруєнь (токсикологічного) профілю КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», будучи медичним працівником, який відповідно до статті 78 ЗУ «Основи законодавства про охорону здоров`я» від 19.11.92 №2801-XII зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну допомогу, діючи умисно і протиправно, без поважних причин не надала хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допомогу, яку вона зобов`язана була надати хворому, як лікар, завідомо знаючи, що це може мати тяжкі наслідки для хворого, що в подальшому спричинило смерть ОСОБА_7 .

Лікар-анестезіолог відділення інтенсивної терапії відділення КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» ОСОБА_5 , маючи достатню кваліфікацію та досвід роботи за фахом «Анестезіологія», що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, при лікуванні хворого ОСОБА_7 умисно порушила вимоги Конституції України, Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-XII від 19.11.1992 року, Клятви лікаря України, затвердженої Указом Президента України №349 від 15.06.1992 року, Етичного кодексу лікаря України, посадової інструкції лікаря- анестезіолога інтенсивної терапії КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», а також Правила внутрішнього трудового розпорядку та Положення про відділення інтенсивної терапії лікарні, достовірно знаючи про наявність в анамнезі у хворого ОСОБА_7 гіпертонічної хвороби 2 ступеня, ішемічної хвороби серця, стану після перенесеного у 2018 році аорто-коронарного шунтування, усвідомлюючи, що у хворого має місце раптове погіршення стану його здоров`я, що непроведення повного та своєчасного обстеження, невстановлення вірного діагнозу та ненадання у зв`язку з цим необхідної, достатньої, своєчасної медичної допомоги, може призвести до тяжких наслідків для здоров`я хворого ОСОБА_7 , у тому числі до його смерті, допускаючи настання таких наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, без поважних причин не надала хворому ОСОБА_7 необхідну у конкретному випадку медичну допомогу.

Так, 29.08.2019 року ОСОБА_7 за самозверненням було госпіталізовано до гастроентерологічного відділення КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня». Лікарем приймального відділення, при огляді, хворому ОСОБА_7 встановлено первинний діагноз: хронічний холецистопанкреатит, стадія загострення, гострий панкреатит?, Ішемічна хвороба серця, Діфузний кардіосклероз, серцева недостатність 3 ступеня, стан після аорто-коронарного шунтування (2018) та призначено певні рекомендації щодо лікування останнього.

30.08.2019 року о 09:00 хворого ОСОБА_7 оглянуто лікуючим лікарем-гастроентерологом ОСОБА_8 , встановлено: стан середньої важкості, та призначено проведення інструментальних та інших обстежень.

В проміжок часу з 29.08.2019 до 02.09.2019 року стан хворого ОСОБА_7 не змінився у бік покращення, а навпаки мало місце раптове погіршення його стану.

Після чого, продовжуючи свою злочинну бездіяльність, лікуючий лікар ОСОБА_8 , яка відповідає за процес лікування пацієнта та надання третинної (високоспеціалізованої) стаціонарної медичної допомоги хворому, організацію і проведення усього комплексу заходів, не надавши необхідної та достатньої медичної допомоги хворому ОСОБА_7 , покинула розташування відділення, не організувавши подальше здійснення медичного спостереження хворого ОСОБА_7 , як тяжко хворого або такого, що потребує постійного спостереження, черговими лікарями гастроентерологічного відділення, черговими лікарями лікарні, середнім та молодшим медичним персоналом у свою відсутність. Зокрема проведений ОСОБА_7 загальний аналіз крові №992 від 02.09.2019 року, свідчив про наявність у хворого ознак ендогенної інтоксикації важкого ступеню та необхідність переведення останнього до відділення інтенсивної терапії, результати якого відображені в історії хвороби (медична карта стаціонарного хворого №9.13927, форма №003/о, затверджена Наказом МОЗ України від 14.02.2012 року №110).

Після чого, 03.09.2019 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я: скарги на виражену слабкість, підвищення температури тіла до 38 градусів Цельсія, зниження артеріального тиску до 60/40, ОСОБА_7 неодноразово оглядався черговим лікарем ОСОБА_9 та за ініціативою останньої черговим лікарем-анестезіологом відділення інтенсивної терапії (по лікарні), ОСОБА_5 .

Так, 03.09.2019 року, о 19:30 ОСОБА_7 оглянуто черговим лікарем-анестезіологом відділення інтенсивної терапії (по лікарні), ОСОБА_5 , яка, незважаючи на стан хворого та результати загального аналізу крові №992 від 02.09.2019 року, що свідчив про наявність у хворого ознак ендогенної інтоксикації важкого ступеню, лише рекомендувала інфузійну терапію та, за наявності уже існуючих підстав для цього, не забезпечила переведення останнього у відділення інтенсивної терапії, з посиленням антибактеріальної і дезінтоксикаційної терапії.

Лікар відділення інтенсивної терапії ОСОБА_5 о 19:30 год. 03.09.2019 не бачив підстав для переведення ОСОБА_7 до відділення інтенсивної терапії, хоча такі «підстави» вже існували майже 1,5 доби.

У подальшому, 04.09.2019 року лише о 03:50 год., за сплином ще майже 9 годин після первинного огляду лікарем анестезіологом, під час повторного огляду ОСОБА_7 черговим лікарем анестезіологом ОСОБА_5 , у зв`язку з вкрай важким станом здоров`я хворого переведено у відділення інтенсивної терапії для подальшого лікування, де 05.09.2019 року о 02:00 год. наступила смерть останнього.

Таким чином, ОСОБА_10 , маючи вищу медичну освіту, кваліфікаційний досвід у роботі та атестаційну категорію за спеціальністю «анестезіологія», неналежно виконуючи свої професійні обов`язки лікаря- анестезіолога, внаслідок недбалого ставлення до них, достовірно знаючи, що стан хворого ОСОБА_7 у період часу з моменту його госпіталізації до гастроентерологічного відділення КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» 29.08.2019 року, встановлення у останнього згідно загального аналізу крові №992 від 02.09.2019 року, який свідчив про наявність у хворого ознак ендогенної інтоксикації важкого ступеню та необхідність переведення останнього до відділення інтенсивної терапії, розвитку у останнього гіпертермії та погіршення стану здоров`я після огляду хворого ОСОБА_7 о 19:30 03.09.2019 достовірно знаючи, що його стан здоров`я не змінився у бік покращення, а навпаки, не зважаючи на допомогу, що йому надавалась, погіршувався, будучи зобов`язаною, як лікар-анестезіолог, надати адекватну, належну та в повному об`ємі медичну допомогу, не забезпечила останньому надання кваліфікованої медичної допомоги, яку потребував ОСОБА_7 та не перевела його у відділення інтенсивної терапії задля надання останньому адекватної та своєчасної медичної допомоги.

ОСОБА_5 допустила дефект у наданні ОСОБА_7 медичної допомоги: при ознайомлені з медичною картою стаціонарного хворого №9.13927, форма №003/о, затверджена Наказом МОЗ України від 14.02.2012 року №110 та наявними в ній результатами клінічного аналізу крові від 02.09.2019 року та аналізу крові на рівень С-реактивного білка, які свідчили про запальний процес в організмі з ознаками ендогенної інтоксикації важкого ступеню, не забезпечила природними системами детоксикації та медикаментозною терапією, що проводилась, компенсації ендогенної інтоксикації. Крім того, хоча у той же день (03.09.2019), під час огляду ОСОБА_7 о 19-30 були підстави для проведення аналізу крові на стерильність, він був виконаний лише через 2 дні, тобто критично несвоєчасно.

У період часу з 02.09.2019 року до моменту переводу ОСОБА_7 до відділення інтенсивної терапії з посиленням антибактеріальної і дезінтоксикаційної терапії (04.09.2019 року о 03:50 год), після огляду о 19:30 год. 03.09.2019 року лікар анестезіолог ОСОБА_5 повинна була перевести хворого ОСОБА_7 до відділення інтенсивної терапії, ураховуючи дані клінічних оглядів, наявні дані лабораторних досліджень (загальний аналіз крові показники С-реактивного білку крові), які були інтерпретовані не правильно, не проведені інші лабораторні дослідження (загальний аналіз крові із лейкоцитарною формулою, визначення показника прокальцитоніну, бактеріологічне дослідження крові) для верифікації стану ОСОБА_7 .

Таким чином, лікар анестезіолог ОСОБА_5 в період з 19:30 год. 03.09.2019 року до 03:50 год. 04.09.2019 року без поважних причин, легковажно розраховуючи на ненастання тяжких наслідків для здоров`я та життя, не надали належної, своєчасної і кваліфікованої медичної допомоги хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку вона зобов`язана були надати відповідно до чинного законодавства та нормативно-правових актів, що визначають діяльність закладів охорони здоров`я, якість надання профільної допомоги хворим, як лікуючий лікар та лікар анестезіолог, відповідно, завідомо знаючи, що ненадання своєчасної медичної допомоги може мати тяжкі наслідки для хворого у вигляді його смерті, а саме: не надала достатньої медичної допомоги хворому ОСОБА_7 , не змінила своєчасно тактику обстеження та лікування, спрямовану на встановлення причин погіршення стану хворого ОСОБА_7 , з урахуванням розвитку гіпертермії, встановлення вірного діагнозу, не призначили ефективного, відповідно до усіх життєвих показників хворого, лікування; ОСОБА_5 в межах своєї компетенції не змінила у бік посилення антибактеріальну та дезінтоксикаційну терапію в та не вжила з 19:30 год. 03.09.2019 року, заходів для переведення хворого ОСОБА_7 до відділення інтенсивної терапії.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 25.05.2020 року № 031-170-2019 смерть ОСОБА_7 настала внаслідок синдрому системної запальної реакції з подальшою реалізацією у сепсис (в формі септицемії) з розвитком поліорганної недостатності (ниркової в першу чергу, серцево-судинної, дихальної). У даному випадку, мали місце дефекти надання медичної допомоги, у вигляді «бездіяльності лікаря», які перебувають в наявному причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_7 .

Згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи №031-85-2020 від 16.11.2020 року встановлено, що: при надходженні пацієнта у відповідне відділення лікарні у робочий час, він потрапляю у «розпорядження» лікуючого лікаря, у неробочий час - чергового лікаря відділення, якого у наступний день «змінює» лікуючий лікар; лікуючий/черговий лікар «повторює» такі ж самі дії лікаря приймального відділення, попередньо вивчивши його дані, за необхідністю розширює обсяг лабораторно-інструментальних обстежень, призначає лікування.

Як вбачається з вищенаведеного вся «відповідальність» за процес лікування пацієнта перебуває за лікуючим лікарем, у разі його відсутності за черговим лікарем відділення.

Враховуючи встановлену наявність дефектів в наданні медичної допомоги ОСОБА_7 доцільно «розмежувати» надання медичної допомоги ОСОБА_7 на три етапи: перший: з моменту госпіталізації до ранку 02.09.2019 року; другий: з ранку 02.09.2019 року до моменту переводу ОСОБА_7 о 03:50 год. 04.09.2019 року до відділення інтенсивної терапії; третій: з 03:50 год. 04.09.2019 року до моменту настання смерті ОСОБА_7 о 01:30 год. 05.09.2019 року.

На першому етапі: при першому огляді ОСОБА_7 лікуючим лікарем о 09:00 30.08.2019 року було призначено проведення ОСОБА_7 інструментальних обстежень, як фіброгастродуоденоскопія (візуалізація стану слизової оболонки верхньої частини травного тракту-страховід, шлунок, дванадцятипала кишка) та ультразвукове дослідження органів черевної порожнини та серця, які виконані не були.

01.09.2019 року о 20:00 год. лікарем (напевно, черговим) була призначена антибактеріальна та дезінтоксикаційна терапія (антибіотик зинацеф та плазмозамісний засіб реосорбілакт) лише на підставі скарг ОСОБА_7 при відсутності будь-яких лабораторних підстав для цього.

На третьому етапі при обґрунтованій підозрі щодо наявності септичного стану ОСОБА_7 , всі діагностично-лікувальні заходи були спрямовані на спробу збереження та підтримання життєво-важливих функцій його організму (медикаментозна терапія була достатньо та адекватною).

На другому етапі з ранку 02.09.2019 року до моменту переводу ОСОБА_7 о 03:50 04.09.2019 року до відділення інтенсивної терапії при наявності підстав для переведення ОСОБА_7 до відділення інтенсивної терапії з посиленням антибактеріальної та дезентоксикаційної терапії, в тому числі враховуючи дані клінічного огляду лікарем такого відділення у вечері 03.09.2019 року о 19:30 год., це зроблено не було, наявні дані лабораторних досліджень (загальний аналіз крові, показники С-реактивного білку крові) не були правильно інтерпретовані, і відповідно, не були проведені інші лабораторні дослідження (загальний аналіз крові із лейкоцитарною формулою, визначення показника прокальцитоніну, бактеріологічне дослідження крові) для верифікації стану ОСОБА_7 на даному етапі діагностичний процес відбувався, але не був завершений зі встановленням причини (діагнозу) такого стану ОСОБА_7 , який у нього мав місце. Медикаментозне лікування ОСОБА_7 на даному етапі було лише симптоматичним щодо проявів перебігу інфекційне запального процесу.

Вище наведене дозволяє стверджувати про те, що при надходженні ОСОБА_7 до лікарні йому був правильно встановлений діагноз і щодо патології травного тракту, і щодо патології серцево-судинної системи.

В подальшому, правильний діагноз щодо наявності сепсису був встановлений лише незадовго до настання смерті ОСОБА_7 (несвоєчасно), що у віддзеркаленні на встановлені дефекти в наданні медичної допомоги. Настання смерті ОСОБА_7 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з такою «несвоєчасністю».

Лікуючий/черговий лікар самостійно встановлює необхідність консультацій лікарями інших (вузьких) спеціальностей в залежності від його інтерпретації причин наявного стану хворого. Наявність при отриманні певних даних та рекомендацій від лікарів інших (вузьких) спеціальностей, лікуючий лікар особисто приймає рішення щодо подальшої тактики лікування.

Вся «відповідальність» за процес лікування пацієнта перебуває за лікуючим лікарем, у разі його відсутності- за черговим лікарем відділення дані лікарі все це зазначають у щоденникових записах (щодо необхідного обстеження та лікування), дублюючи призначене лікування у «Листку лікарських призначень», при цьому погоджувати це з ким небудь вони не зобов`язані.

Ведучими (основними) в несприятливому перебігу захворювання були як характер самого захворювання (сприятливі умови для транслокації умовно патогенної мікрофлори кишківника), так і дефекти в наданні медичної допомоги у вигляді «бездіяльності лікаря».

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок «синдрому системної запальної реакції» з подальшою реалізацією у сепсис (в формі септицемії) з розвитком поліорганної недостатності (ниркової в першу чергу, серцево-судинної та дихальної).

Щодо перебігу захворювання у ОСОБА_7 , в тому числі того, яке стало причиною його смерті, з віддзеркаленням на своєчасність встановлення правильного діагнозу, і відповідно, надання медичної допомоги ОСОБА_7 наявні дефекти у вигляді «бездіяльності лікаря», з якими настання смерті ОСОБА_7 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

При отриманні 02.09.2019 року результатів клінічного аналізу крові та аналізу крові на рівень С-реактивного білка (які свідчили про запальний процес в організмі з ознаками ендогенної інтоксикації важкого ступеню, переважно за рахунок впливу бактеріальних токсинів та аутолізису тканин, різке зниження реактивності організму з можливим розвитком синдрому поліорганної недостатності, незабезпечення природними системами детоксикації та проводимою медикаментозною терапією компенсації ендогенної інтоксикації (декомпенсація) в той же день були підстави для проведення аналізу крові на стерильність, який було проведено несвоєчасно лише через 2 дні, тобто, 04.09.2019 року (результат якого, до речі, виявився позитивним-бактеріемія, Enterobactercloacae).

Щодо надання медичної допомоги, в тому числі 04.09.2019 року, всі діагностично-лікувальні заходи були спрямовані на спробу збереження та підтримання життєво-важливих функцій його організму (медикаментозна терапія була достатньою та адекватною як в якісному, так і в кількісному обсязі), які перебували в стадії декомпенсації.

Приймаючи до уваги наявні дані бактеріологічного дослідження - виявлення саме в крові умовно патогенних бактерій (Enterobactercloacae), які в нормі у людини «перебувають» у шлунково- кишковому тракті, можна вважати, що саме шлунково- кишковий тракт і був джерелом виникнення сепсису (за рахунок транслокації мікрофлори кишківника). Для встановлення джерела сепсису необхідно було провести вивчення, аналіз та синтез отриманих клініко-лабораторних даних з подальшим проведенням бактеріологічного дослідження крові.

У ОСОБА_7 мали місце такі прояви синдрому системної запальної реакції, як підвищення температури тіла вище 38 градусів Цельсії, підвищення частоти серцевих скорочень (більше 90 за хвилину) та частота дихальних рухів (більш 20 за хвилину).

Окрім цього: результат загального аналізу крові від 02.09.2019 року, які свідчать про ознаки ендогенної інтоксикації важкого ступеню; рівень С-реактивного білка в аналізі крові від 02.09.2019 року>60 мг/л (при нормі < 60 мг/л); рівень прокальцитоніну в аналізі крові від 04.09.2019 року 24,78 нг/мл ( при нормі до 0,5 нг/мл); в аналізі крові на стерильність від 04.09.2019 року веріфіковано Enterobactercloacae.

Діагноз: «Сепсис з невизначенням вогнища, септичний шок» було встановлено консиліумом лікарів лише 04.09.2019 року о 13:30, хоча підстави для підозри такого діагнозу з подальшою його верифікацією (необхідність визначення рівня прокальцитоніну та бактеріологічного дослідження крові), були ще 02.09.2019 року.

Погіршення стану хворого ОСОБА_7 переважно було обумовлено «транслокацією мікрофлори кишківника» (проходження життєздатних бактерій та їх токсинів з шлунково-кишкового тракту через слизову оболонку в екстраінтестинальні ділянки макроорганізму (в мезентеріальні лімфатичні вузли, печінку, селезінку, кровоплин).

Наявності дефектів в наданні медичної допомоги (з якими настання смерті ОСОБА_7 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку), і щодо «дотримання вимог нормативних документів», і щодо «відповідальності» лікуючого/чергового лікаря.

В даному випадку, мали місце дефекти в наданні медичної допомоги ОСОБА_7 у вигляді «бездіяльності лікаря»: 02.09.2019 року при наявності у хворого ознак ендогенної інтоксикації важкого ступеню він потребував переводу до відділення інтенсивної терапії з посиленням антибактеріальної та дезінтоксикаційної терапії, що зроблено не було.

Окремо слід зазначити, що в даному випадку лікар відділення інтенсивної терапії о 19:30 год. 03.09.2019 року не бачив підстав для переведення ОСОБА_7 до відділення інтенсивної терапії, хоча такі «підстави» вже існували майже 1,5 доби.

За умов відсутності вище перелічених дефектів, настання сприятливого наслідку (збереження життя ОСОБА_7 ) могло би мати місце, наявний причинно-наслідковий зв`язок між смертю ОСОБА_7 та вищезгаданими дефектами в наданні медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 139 Кримінального кодексу України - тобто ненадання без поважних причин допомоги хворому медичним працівником, який зобов`язаний, згідно з установленими правилами, надати таку допомогу, якщо йому завідомо відомо, що це може мати тяжкі наслідки для хворого, що спричинило смерть хворого.

У зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, заявник просить суд застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні начальник відділення СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 та прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_5 та захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не заперечували.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно приписів частини 1 статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 139 Кримінального кодексу України підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, які додані до клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 ; посадовою інструкцією лікаря-гастроентеролога КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня»; витягом з наказу про призначення на посаду; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 ; висновком судово-медичної експертизи №031-170-2019 від 25.05.2020 року; висновком судово-медичної(комісійної) експертизи №031-85-2020 від 16.11.2020 року; протоколом патологоанатомічного дослідження трупа ОСОБА_7 №338 від 05.09.2019 року.

27.01.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 139 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, однак враховуючи, що ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце мешкання, позитивні характеристики за місце роботи та проживання вважає можливим застосувати до підозрюваної особисте зобов`язання, яке є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Між тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто, постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню в контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У відповідності до вимог частини 5 статті 194 КПК України на підозрювану слід покласти певні обов`язки, зокрема, не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; а також повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Згідно до частини 7 статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців, який може бути продовжений, за клопотанням прокурора в порядку передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення вказаного строку, ухвала про застосування запобіжного засобу, в частині покладення відповідних обов`язків, припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану вищезазначені обов`язки терміном до 27.03.2021, тобто в межах строку досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 177, 179, 194 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0000223 від 26 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:
1) не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Строк дії ухвали до 27 березня 2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за вказаним запобіжним заходом покласти на начальника Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя:
Копію ухвали отримав:
«____» ____2021 р. ___ год. ___ хв. ___( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )