ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/438/21 Справа № 205/8464/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки за час його перебування в установі характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має заохочення, з іншими засудженими не конфліктний, працевлаштований, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, на зауваження реагує адекватно, робить потрібні висновки, приймає участь у виховних заходах, проявляє соціально корисну активність, виконує роботи із самообслуговування, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки, підтримує зв`язки з рідними, вину у вчиненому злочині усвідомив, глибоко кається.

Зазначає, що засуджений відбув більш ніж 2/3 частини строку покарання, призначеного за тяжкий злочин.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, за час відбуття покарання засуджений ОСОБА_7 має два заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягався, раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчинив умисні злочини, тому суд дійшов висновку про те, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Крім того, суд врахував значний термін не відбутого засудженим ОСОБА_7 покарання.
Захисник ОСОБА_8 , будучи увідомленою про місце та час розгляду провадження, до суду апеляційної інстанції не з`явилась, на час апеляційного розгляду заяви про відкладення не надала, про поважні причини неможливості прибути в судове засідання - суд не увідомила.
Засуджений ОСОБА_7 просив розглянути апеляційну скаргу за відсутності захисника, з чим погодилась колегія суддів.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано врахував, що згідно із характеристикою засуджений ОСОБА_7 за час його перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим утримання порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. Під час перебування в ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 характеризується позитивно, має 2 заохочення, стягнень не має. Не працевлаштований у зв`язку із хворобою. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу Правова освіта.
Крім того, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що строк покарання, який відбув засуджений є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 13.02.2022 року, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що засуджений відбув більше 2/3 призначеного покарання, характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має заохочення, з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, на зауваження реагує адекватно, робить потрібні висновки, виконує роботи із самообслуговування, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Твердження захисника про те, що засуджений ОСОБА_7 працевлаштований є безпідставним, оскільки спростовується характеристикою засудженого, відповідно до якої ОСОБА_7 не працевлаштований у зв`язку із хворобою.
Посилання захисника на те, що засуджений приймає участь у виховних заходах, проявляє соціально корисну активність не підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами.
Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що він одружений, має трьох неповнолітніх дітей, а також, що він страждає на тяжку хворобу, колегія суддів вважає такими, що не є безумовними підставами для його умовно-дострокового звільнення, оскільки не визначені положеннями ст.81 КК України.
Також посилання засудженого на те, що його стан здоров`я погіршується та він потребує спеціалізованого лікування є необгрунтованими, оскільки матеріали провадження не містять документів на підтвердження того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання.
Перебування ОСОБА_7 у ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 не є перешкодою для отримання медичної допомоги.
Окрім того, при наявності хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, до засудженого може бути застосовано звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст.84 КК України.
Також в матеріалах провадження відсутні дані щодо розгляду установою з виконання покарань питання щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст.81 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання захисника, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4