ВИРОК
Іменем України
29.06.2021 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

провівши розгляд у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001975 від 27.07.2019 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Севастополь, українця, громадянина України, раніше не судимого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

за участю потерпілого ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 26.07.2019 року близько 03.00 год., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на грунті конфлікту, що виник раптово, діючи умисно, з метою завдання шкоди здоров`ю, наніс один удар кулаком своєї руки в обличчя неповнолітньому ОСОБА_6 , чим, згідно висновку експерта спричинив двобічний травматичний відкритий злам нижньої щелепи зі зміщенням: правоментальний та лівоангулярний, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Потерпілий та його законний представник подали на адресу суду цивільний позов, який в судовому засіданні підтримали. Просять стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 16 000 грн. моральної шкоди та 6 971, 94 грн. понесених витрат на лікування.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 122 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що сам надав потерпілому першу невідкладну медичну допомогу, оскільки подія мала місце в його помешканні, про що повідомив своїх батьків.Заявлений цивільний позов визнав, згідний відшкодувати завдані потерпілому збитки в добровільному порядку. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, оскільки ОСОБА_5 умисно наніс середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі. Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку із застосуванням статтей 75, 76 КК України.

Окрім того, за результатами дослідження в судовому засіданні, заявленого потерпілим та його законним представником цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди з обвинуваченого в сумі 23 000 грн., суд приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні з урахуванням вимог статті 128 КПК України.
У заявленому цивільному позові, потерпілий зазначає, що матеріальна шкода в сумі 6 971, 94 грн. складає витрати на придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, які були необхідними для проведення лікування та реабілітації, надавши відповідні підтверджуючі документи.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
З урахуванням роз`яснень постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зі змінами, при визначення розміру моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує перенесені фізичні та душевні страждання потерпілим, порушення його нормального життєвого укладу, а також ступінь вини обвинуваченого, суд вважає, що розмір моральної шкоди у розмірі 16 000, 00 грн. є справедливим та не заперечується самим обвинуваченим.
Відтак суд приходить до переконання про задоволення цивільного позову в сумі 23 000 грн., оскільки сума завданих збитків не заперечується обвинуваченим.
Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та праці.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілого ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_8 23 000 (двадцять три тисячі гривень) грн. заподіяної злочином шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статтей 349, 394 КПК України.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1