Справа № 466/8303/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/246/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_7 , -

за участю прокурора ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9
представника ЛВК №30 ОСОБА_10

встановила:
ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2021 року задоволено спільне клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії №30 управління Державної пенітенціарної служби у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської державної районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Замінено засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі терміном 1 рік 01 місяць 07 днів на більш м`яке у виді обмеження волі.
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що на час розгляду спільного клопотання засуджений відбув більше половини призначеного строку покарання. Враховуючи, що засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання, заохочувався тричі за добросовісне відношення до праці, порушень вимог режиму утримання не допускав, а тому суд вважав, що він став на шлях виправлення
На дану ухвалу заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати узв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нову, якою в задоволенні спільного клопотання начальника установи - начальника арештного дому Державної установи «Личаківська виправна колонія № 30» та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_7 - відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що приймаючи рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_7 , судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності, третій раз відбуває покарання у місцях позбавлення волі.
ОСОБА_7 07.12.2012, відповідно до вимог ст. 81 КК України, звільнявся умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий термін 6 місяців 16 днів, однак належних для себе висновків не зробив та вчинив нові умисні злочини, спрямовані проти авторитету органів державної влади, за що 26.04.2017 Сихівським районним судом м. Львова засуджений за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на засудженого також покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
У зв`язку з невиконанням засудженим покладних на нього судом обов`язків, його небажанням стати на шлях виправлення, ухвалою цього ж суду від 04.02.2019 іспитовий строк, визначений ОСОБА_7 за вироком від 26.04.2017 скасовано, а його направлено в місця позбавлення волі для відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі.
Вказує, що наявність у засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання трьох заохочень не свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком упродовж всього строку відбування покарання.
Наголошує, що поза увагою суду залишилось також те, що 09.04.2020 адміністративною комісією установи засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. ст. 100, 101 КВК України - як такому, що не стає на шлях виправлення.
Наведене у сукупності свідчить за те, що ОСОБА_7 не може вважатися особою, яка стала на шлях виправлення.
Апелянт вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 18.02.2021 про виправлення засудженого базується не на врахуванні даних про його поведінку в цілому, а фактично за період часу, що безпосередньо передує розгляду клопотання про можливість застосування до нього ст. 82 КК України.
На вказану апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_9 подав заперечення.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку засудженого та захисника, які заперечили подану апеляційну скаргу, думку представника установи виконання покарань, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Згідно із ч. 3 цієї статті Кодексу заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим певної частини строку покарання, визначеної в ч. 4 ст. 82 КК України.
Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі постанова Пленуму ВСУ) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України).
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання (п. 17 постанови Пленуму ВСУ).
При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 82 та ч. 3 ст. 107 КК (пункт 5 постанови Пленуму ВСУ).
Як вбачається зі змісту клопотання, характеристики та довідки про заохочення та стягнення, поданих в суд з місця відбування покарання, ОСОБА_7 за час перебування у місцях позбавлення волі характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою в УВП (№19) порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. По прибуттю 24.04.2019. в державну установу «Личакiвська виправна колонія (№30)» засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований на виробництві установи «Дільниця з виготовлення електромереж». За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався три рази.
Колегія суддів, з врахуванням наведених обставин, вважає що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_7 може бути замінена невідбута частина покарання більш м`яким.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, а її висновки узгоджуються з положеннями КПК України. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів,

постановила:
апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2021 року, якою задоволено спільне клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії №30 управління Державної пенітенціарної служби у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської державної районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4