Справа № 359/1928/21
Провадження № 1-кс/359/323/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2021 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0002722, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 15.12.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за згодою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, в якому зазначила, що слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002722 від 15.12.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2013 року, будучи заздалегідь обізнаним про наявність у ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 400 000,00 доларів США, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які належать ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, в 2013 році при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, запропонував ОСОБА_7 вступити в злочину змову у вчиненні кримінального правопорушення, на що останній дав згоду, а саме шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , заволодіти його грошовими коштами в сумі 400 000,00 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з метою реалізації спільного злочинного умислу направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення, розробили та погодили між собою злочинний план дій заволодіння грошовими коштами, без дійсного наміру виконувати зобов`язання по договору застави, зокрема ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою повинен отримати грошові кошти від ОСОБА_5 , а ОСОБА_7 будучи обізнаним про не повернення грошових коштів, виступить поручителем, під час передачі грошових коштів ОСОБА_6 .

Так, в середині 2013 року, точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 реалізовуючи спільний злочинний план, погоджений з ОСОБА_6 , діючи умисно з метою власного збагачення, шляхом зловживання довірою, звернулися до ОСОБА_5 із проханням надати йому та ОСОБА_6 у борг, під нотаріально завірений договір застави (майно), яке належало нібито на праві власності ОСОБА_6 та під 1,5 % (відсотків) річних, грошові кошти в сумі 400 000,00 доларів США.

Продовжуючи спільний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , продемонстрували для ОСОБА_5 нібито оригінали документів на право власності на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , завод по виробництву вікон в м. Дніпро, таунхаус за адресою: АДРЕСА_2 та майнові права ТОВ «3 Н МЕДІКАЛ», яке в подальшому після отримання усієї суми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повинне на підставі нотаріально посвідченого договору застави виступити гарантом поверненню для ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 400 000,00 доларів США.

Крім того, ОСОБА_6 дотримуючись злочинного плану погодженого із ОСОБА_7 , пообіцяв ОСОБА_5 написати боргові розписки на ім`я останнього щодо отримання ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 400 000,00 доларів США, де ОСОБА_7 виступить поручителем останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, 07.08.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 прибули до обумовленого раніше місця за адресою: Київська обл. Бориспільський район с. Чубинське, вул. Київська, 5, Заміська резиденція «KIDEV», де зустріли ОСОБА_5 , який в свою чергу передав останнім в присутності ОСОБА_8 готовність частину грошових коштів в сумі 200 000,00 доларів США, що на день передачі згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 1 628 000,00 грн., натомість ОСОБА_6 власноручно написав боргову розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 200 000,00 доларів США, а ОСОБА_7 виступив поручителем останнього.

В подальшому, 10.09.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи у Заміській резиденції «KIDEV» за адресою: Київська обл. Бориспільський район с. Чубинське, вул. Київська, 5, в черговий раз отримали від ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_8 частину грошових коштів в сумі 20 000 доларів США, що на день передачі згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 164 000 грн., натомість ОСОБА_6 власноручно написав боргову розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 20 000 доларів США, а ОСОБА_7 виступив поручителем останнього.

Не припиняючи свої злочинні дії направлені на заволодіння грошовими коштами, шляхом зловживання довірою, 10.09.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у Заміській резиденції «KIDEV» за адресою: Київська обл. Бориспільський район с. Чубинське, вул. Київська, 5, в черговий раз отримали від ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_8 частину грошових коштів в сумі 150 000 доларів США, що на день передачі згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 1 230 000 грн., натомість ОСОБА_6 власноручно написав боргову розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 150 000,00 доларів США, а ОСОБА_7 виступив поручителем останнього.

Разом із тим, 17.10.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи у Заміській резиденції «KIDEV» за адресою: Київська обл. Бориспільський район с. Чубинське, вул. Київська, 5, в черговий раз отримали від ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_8 частину грошових коштів в сумі 30 000,00 доларів США, що на день передачі згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 245 100,00 грн., в замін ОСОБА_6 власноручно написав боргову розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 30 000,00

Після чого, з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, до логічного завершення, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , згідно розробленого права реалізувавши свій злочинний умисел щодо заволодіння усією сумою грошових коштів в розмірі 400 000, 00 доларів США, повідомили ОСОБА_5 , що нотаріально посвідчення договору застави на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , завод по виробництву вікон в м. Дніпро, таунхаус за адресою: АДРЕСА_2 та на майнові права ТОВ «3 Н МЕДІКАЛ», потрібно перенести на наступний день, оскільки нотаріус, що повинен був здійснити посвідчення договору застави, не в змозі прийняти у раніше обумовлений час.

Вказаними діями, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що нотаріус посвідчувати договір застави на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , завод по виробництву вікон в м. Дніпро, таунхаос за адресою: АДРЕСА_2 та на майнові права ТОВ «3 Н МЕДІКАЛ», не буде, оскільки право власності на зазначене майно та майнові права належать третім особам, реалізували свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами в сумі 400 000, 00 доларів США, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 .

Своїми діями, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволоділи грошовими коштами в сумі 400 000, 00 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 3 267 100,00 грн., які належали ОСОБА_5 , що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є особливо великим розміром, та у подальшому розпорядилися ними на власний розсуд з метою свого збагачення.

Відповідно до ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 , до матеріалів кримінального провадження подано цивільний позов.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Наразі виникли підстави для застосування такого виду заходів забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Виконуючи закріплений у ч. 2 ст. 170 КПК України обов`язок слідчого, прокурора вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваному ОСОБА_6 належить наступне майно: квартира за адресою: АДРЕСА_3 ; підземний паркінг машиномісце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Факт належності вказаного нерухомого майна підозрюваному ОСОБА_6 підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином накладення арешту на перераховане майно абсолютно відповідає як загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення особливо тяжкого злочину, що безумовно може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого детектив звертається із даним клопотанням;

За таких обставин, для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, який поданий потерпілим та з метою запобігання можливості передачі та відчуження майна підозрюваного, наявні достатні підстави для арешту майна останнього.

Слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином. В поданому клопотанні просила його розглянути без її участі. Її неявка, згідно ч.1 ст.172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 про дату час та місце розгляду клопотання не повідомлявся на підставі ч.2 ст.172 КПК України, за клопотанням слідчого.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді вказаного вище клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1ст.173 КПК України).

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити, та накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_6 , для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні та з метою запобігання можливості передачі та відчуження майна підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0002722, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 15.12.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, на нерухоме майно, належне ОСОБА_6 :

- квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 20797167);

- підземний паркінг машиномісце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 21993876).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1