ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2705/21
провадження № 1-кс/753/496/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" березня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0008218, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що слідчим Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 18 червня 2020 року було необґрунтовано винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0008218 від 8 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України, оскільки вказане рішення прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, а досудове розслідування проведено не в повному обсязі, зокрема, слідчим не проведено всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

У судове засідання 4 березня 2021 року з`явився представник скаржника, прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, про розгляд скарги були повідомлені належним чином. Слідчим на вимогу суду не надано матеріали кримінального провадження № 0008218.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 304 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як свідчать матеріали справи, копія постанови про закриття кримінального провадження одержана скаржником 1 лютого 2021 року, зі скаргою на вказану постанову скаржник звернувся до суду 3 лютого 2021 року, направивши її засобами поштового зв`язку, а отже встановлений законом десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувало кримінальне провадження № 0008218, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

18 червня 2020 року слідчим Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0008218, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий вказав, що в під час досудового розслідування проведені всі об`єктивно можливі слідчі дії для забезпечення ефективності та дієвості досудового розслідування. Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити свідків та очевидців не виявилося можливим. Допитати скаржника (заявника) ОСОБА_4 не виявилось можливим, оскільки місцезнаходження останнього не вдалось встановити, а самостійно до Дарницького УП він не з`явився. Всебічно досліджені обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, враховуючи відсутність доказів, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а також наявності у вказаних діях цивільно-правових відносин, що регулюються положеннями ЦК України, а не кримінально процесуального.

Звертаючись із скаргою на вказану вище постанову, адвокат ОСОБА_3 зазначає, що слідчий не провів жодної процесуальної дії щодо встановлення осіб, які, проникнувши в квартиру, таємно викрали майно ОСОБА_4 , не опитав потерпілого, а також не провів інших процесуальних дій. Скаржник вказує, що слідчий не повідомляв ОСОБА_4 про хід розслідування та не вручав повістку про виклик або повідомлення у інший спосіб, передбачений ст. 135 КПК України, хоча в заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначена адреса проживання заявника та його номер мобільного телефону.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно з п. 10 ст. 3 цього Кодексу кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких верховенство права, законність, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані, зокрема, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За приписами п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як свідчить зміст оскаржуваної постанови, вона не відповідає наведеним вище вимогам.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК.

Частина 1 ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування та визначає учасників кримінального провадження, які мають право на оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора.

Даною нормою передбачено, зокрема, можливість оскарження рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування регламентований ст. 306 КПК України, а ст. 307 цього Кодексу визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом

Системний аналіз зазначених норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що обов`язок доказування правомірності закриття кримінального провадження лежить на особі, якою винесене процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на те, що на неодноразові запити суду слідчим не були надані матеріали кримінального провадження № 0008218, у судове засідання слідчий, прокурор, будучи неодноразово повідомленими про розгляд скарги, не з`явилися, слідчий суддя визнає обґрунтованими доводи скарги про неправильність і неповноту досудового розслідування та невідповідність оскаржуваної постанови вимогам кримінального процесуального закону, що є підставою для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити.

2. Скасувати постанову слідчого Слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 18 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0008218, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1