Справа 556/1703/20
Номер провадження 1-кп/556/45/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Рядок статзвіту № 227

01.06.2021 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5

захисника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинувачено ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець кримінальне провадження № 0000507 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубровиця, Рівненської області жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого,-

за ч.1 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , будучи особою, що керує транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, при таких обставинах.

03 грудня 2019 року приблизно о 12 год., 40 хв., перебуваючи за кермом автомобіля марки «ВАЗ-21150» д.р.н. НОМЕР_1 , попередньо призупинившись та рухаючись зі швидкістю приблизно 30 км/ год. автодорогою «Київ Ковель Ягодин» зі сторони м. Сарни, в напрямку м. Ковель Волинської області, при здійсненні обгону не встановленого автомобіля типу «мікроавтобус» на Т-подібному перехресті доріг «Київ Ковель Ягодин» та автодороги, яка примикає по ліву сторону по ходу руху та веде до с. Велихів Володимирецького району Рівненської області, в місці наявності дорожньої розмітки, визначеної п. 1.3 Правил дорожнього руху України, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, в момент виконання зазначеного маневру, в супереч вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, на зустрічній смузі руху, маючи технічну можливість уникнути настання відповідних наслідків, шляхом застосування гальмування, не виконав всіх необхідних дій та допустив зіткнення із мотоциклом марки «KINLON» р.н. НОМЕР_2 під керуванням неповнолітнього ОСОБА_4 , який до цього рухався попереду в попутному напрямку та здійснював маневр - поворот на ліво по ходу руху з головної автодороги «Київ Ковель Ягодин» на другорядну, що веде до с. Велихів Володимирецького району Рівненської області. Внаслідок даної дорожньо- транспортної пригоди, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинно- наслідковому зв`язку із діями ОСОБА_7 , що порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, неповнолітній ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішнього суглобового перелому медіального виростку лівої велико-гомілкової кістки зі зміщенням, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки та латерального меніску лівого колінного суглобу, гемартрозу, множинних осаджених ран обличчя, а транспортні засоби, а саме мотоцикл марки «KINLON» р.н. НОМЕР_2 та автомобіль марки «ВАЗ-21150» р.н. НОМЕР_1 отримали механічні пошкодження.

Своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 , середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав частково та пояснив суду, що дійсно 03.12.2019 року, приблизно о 14:00 гол. керуючи автомобілем марки ВАЗ 21150, р.н. НОМЕР_1 рухався по автодорозі «Київ-Ковель-Ягодин». Проїжджаючи між с.Городець та с.Полиці Володимирецького району, по правій смузі для руху. Під`їжаючи до ділянки автодороги, де по ліву сторону був поворот на с. Велихів Володимирецького району попереду нього на автодорозі він побачив автомобіль білого кольору (бус), який раптово зупинився майже на самому перехресті. Для уникнення зіткнення з бусом, ОСОБА_7 різко зменшив швидкість руху та виконав маневр об`їзду перешкоди, для чого повернув свій автомобіль вліво. В цей час із за автомобіля, який був попереду виїхав мотоцикліст та він здійснив з ним зіткнення. Внаслідок зіткнення мотоцикліст впав, водій отримав тілесні ушкодження. В подальшому обвинувачений вийшов з машини, спитав хлопця водія мотоцикла, як його самопочуття, дочекався працівників швидкої медичної допомоги та поліції. Перед тим, як сідати за кермо він не вживав спиртних напоїв та був повністю тверезим. Вважає, що частково в дорожньо-транспортній пригоді винен водій буса, який різко загальмував, крім того, водій мотоцикла потерпілий ОСОБА_9 також допустив ряд порушень Правил дорожнього руху. Пояснив суду, що в його діях відсутній умисел, він не бажав настання таких наслідків. Просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що 03.12.2019 року, приблизно о 13:00 год. він керуючи мотоциклом марки «KINLON», реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався з с. Городець в напрямку с. Велихів Володимирецького району по автодорозі «Київ-Ковель-Ягодин». В цей час він наближався до повороту в напрямку с. Велихів. Перед поворотом потерпілий увімкнув покажчик лівого повороту та поступово зменшував швидкість. Перед початком здійснення маневру останній бачив у дзеркалі заднього виду автомобіль білого кольору (бус), який знаходився на відстані близько 20 м. від нього. Позаду вказаного автомобіля він не бачив ніяких інших транспортних засобів. В зустрічному напрямку перед перехрестям рухався вантажний автомобіль. Оскільки його швидкість руху перед поворотом становила близько 10 км/год. то він не зупиняючись дочекався коли проїде вказаний автомобіль та почав повертати ліворуч. Під час здійснення вказаного маневру він відчув удар в задню мотоцикла. Внаслідок удару потерпілий впав з мотоцикла та вдарився об асфальтне покриття, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Через деякий час на місце пригоди приїхала фельдшер з сільського ФАПу, яка почала надавати йому допопомогу, також викликала Швидку допомогу та поліцію. З місця події його повезли в лікарню, де він деякий час лікувався, потім продовжував лікування дома. Обвинувачений з ним та його батьками не спілкувався, будь-яких коштів на лікування не пропонував.

Крім власних показань обвинуваченого та показань потерпілого, вина ОСОБА_7 підтверджується також:

- витягом з ЄДРСР за №0000507 (а.с.1-4);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.12.2019 року, (а.с.13-15);

- висновком судово-медичної експертизи №53 від 30.04.2020 року, з якого вбачається що у потерпілого ОСОБА_4 , виявлено тілесні ушкодження, у вигляді закритого внутрішнього суглобового перелому медіального виростку лівої велико-гомілкової кістки зі зміщенням, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки та латерального меніску лівого колінного суглобу, гемартрозу, множинних осаджених ран обличчя,. Виявлені тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоров`я (а.с.37-38)

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу №3.1-945/19 від 21.01.2020 року, з якого вбачається, що на момент експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ-21150» д.р.н. НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані. Система рульового керування досліджуваного автомобіля знаходилася у працездатному стані (а.с.41-51);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу №3.1-946/19 від 21.01.2020 року, з якого вбачається, що гальмівна та рульова системи мотоцикла «KINLON» р.н. НОМЕР_2 на момент експертного дослідження знаходилися у працездатному стані. (а.с. 53-64);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-947/19 від 22.01.2020 року, з якого вбачається, що контактування транспортних засобів відбулося між передньою частиною автомобіля ВАЗ 21150, р.н. НОМЕР_1 (передній реєстраційний номер, передній бампер, капот) на відстані 35-75 см від лівого габариту кузова і задньою лівою частиною мотоцикла «KINLON» р.н. НОМЕР_2 (реєстраційний номер, заднє крило, задній лівий амортизатор, задня ліва підніжка) (а.с.66-75);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , від 02.09.2020 року, схемою та ілюстрованою таблицею (а.с. 76-85);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №9959 від 19.10.2020 року, з якого вбачається, що водій автомобіля «ВАЗ-21150» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.5; 2.3 (підпункту „д); 10.1 та 12.3 ПДР ПДР України. В даній дорожній обстановці водій мотоцикла марки «KINLON» р.н. НОМЕР_2 ., повинен був керуватися вимогами п.п. 1.5; 2.3 (підпункту „д); 10.1 та 14.2 ПДР України. Водій автомобіля «ВАЗ-21150» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом марки «KINLON» р.н. НОМЕР_2 шляхом застосування гальмування. В діях водія автомобіля «ВАЗ-21150» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.90-94);

Сукупністю названих доказів, які на думку суду, є належними та допустимими, поза розумним сумнівом доведено вину обвинуваченого ОСОБА_7 , в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило заподіяння потерпілому ОСОБА_4 , середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 , правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 , раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку, пенсіонером.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_7 , орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умов здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи вище викладені обставини, тяжкість злочину, особу винного, думку потерпілого, суд приходить до висновку про можливість обрання відносно ОСОБА_7 , міри покарання, не пов"язаного з позбавленням чи обмеженням волі, а саме у вигляді штрафу, в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення злочину.

Згідно санкції ч. 1 ст. 286 КК України, зазначене у цій частині статті діяння, містить додаткове покарання у вигляді позбавлення керування транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення та на особу обвинуваченого приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , то він підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

У судовому засіданні потерпілий заявив позов про стягнення шкоди, заподіяної злочином, в загальному розмірі 82533,27 грн., яка складається з матеріальної шкоди, а саме з витрат, понесених потерпілим внаслідок пошкодження майна та під час лікування в розмірі 32533,27 грн., а також моральної шкоди в сумі 50000 грн.

В судовому засіданні потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_4 , а також його законний представник ОСОБА_5 підтримали заявлений позов в повному обсязі, надали відповідні пояснення по суті позовних вимог.

Обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_5 та його захисник проти позову заперечили.

Як вбачається зі ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна неправомірними діями фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.1187 ЦК України, за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

Згідно статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Таким чином позивач ОСОБА_4 , який отримав ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди має право на відшкодування за рахунок винної особи витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Аналізом платіжних документів (чеків, рахунків, накладних), наданих потерпілим, та їх співставлення з оглянутими судом медичними картами б/н та №№15958, 1803, іншими медичними документами, в т.ч. епікризами, довідками, висновками обстежень, встановлено, що за період стаціонарного лікування у вказаних медичних закладах, та в подальшому, у відповідності до рекомендацій при виписці, ОСОБА_9 витратив на придбання ліків та медичного обладнання, оплату лабораторних та інших обстежень у відповідності до лікарських призначень, а також поніс інші витрати на суму 14928,21 грн.

До складу вказаних витрат, на думку суду, слід віднести як вартість придбаних під час перебування ОСОБА_10 в лікарні продуктів харчування, так і вартість проїзду потерпілого в супроводі батька до медичних закладів смт.Володимирець, м.Сарни та м.Рівне, на суму 10600 грн, оскільки потерпілий внаслідок отриманих травм був істотно обмежений у русі, позбавлений можливості користуватись громадським транспортом і потребував доставлення до медичних закладів. При цьому суд відхиляє заперечення представника цивільного відповідача та вважає, що витрати, понесені потерпілим на проїзд до медичних установ підтверджено належними доказами, в т.ч. показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що взимку 2019-2020 рр. на прохання свого сусіда ОСОБА_12 возив його сина ОСОБА_13 до лікарні в ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та в Рівне, у ОСОБА_13 була загіпсована нога, він лягав на заднє сидіння автомобіля, за ці поїздки ОСОБА_16 розраховувася зі свідком готівкою. При цьому суд приймає до уваги, що дати поїздок, зафіксовані законним представником потерпілого ОСОБА_17 , повністю співпадають із датами обстежень потерпілого ОСОБА_4 у відповідних медичних установах.

Потерпілим надано належні та допустимі докази, які підтверджують розмір матеріальних збитків, заподіяних механічним пошкодженням мотоцикла внаслідок ДТП в сумі 17605,06 грн, а саме товарний чек №000103/2020 від 13.12.2020 року та звіт про оцінку. З урахуванням викладеного, суд відхиляє заперечення представника обвинуваченого та приходить до висновку, що сума збитків підлягає стягненню в користь законного володільця транспортного засобу потерпілого ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає доведеним розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 32533,27 грн., і ці кошти підлягають стягненню з обвинуваченого.

Потерпілим також заявлено позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн. В обґрунтування позову в цій частині ОСОБА_9 та його законний представник пояснили, що внаслідок отримання травми життя потерпілого істотно змінилось, він зазнав сильного болю, тривалий час перебував в гіпсі і був позбавлений можливості продовжувати навчання зі своїми однолітками, в даний час продовжує лікуватись. Через отримання травми потерпілий позбавлений можливості працевлаштуватись за фахом, не може займатись спортом, обмежений у виконанні господарських та побутових завдань. Крім того, відчутно змінилось життя всієї його родини оскільки батьки потерпілого змушені були витрачати значні кошти на лікування сина, здійснювати догляд за ним. Потерпілий відчував як фізичні, так і моральні страждання та біль, пригнічення, змушений був затрачати значні зусилля для відновлення належного рівня свого життя.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, а в разі завдання шкоди здоров`ю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала. Ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи характер та обсяг страждань потерпілого, його вік та стан здоров`я, істотність вимушених змін у його житті, які пов`язані з отриманою травмою, суд, виходячи із принципів розумності, співрозмірності та справедливості, приходить до висновку про наявність підставі для повного задоволення позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Також у відповідності до ст.ст.122, 124, 126 КПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого судові витрати, понесені у даному кримінальному провадженню на залучення експертів.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді стягнення штрафу в дохід держави в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п"ятдесят) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 32533 (тридцять дві тисячі п"ятсот тридцять три) грн 27 коп., моральну шкоду в розмірі 50000 (п"ятдесят тисяч) грн, а всього стягнути 82533 (вісімдеся дві п"ятсот тридцять три) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) гривень 24 копійки процесуальних витрат на залучення експертів.

Речові докази автомобіль марки «ВАЗ-21150» р.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_7 , мотоцикл марки «KINLON» р.н. НОМЕР_2 повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1