Дата документу 22.02.2021 Справа № 333/746/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/746/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/657/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула 22 лютого 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 26 березня 2021 року. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, на думку сторони захисту, було порушено порядок продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою, оскільки в порушення ст. 199 КПК прокурор у визначений законом строк із відповідним клопотанням до суду не звернувся, у зв`язку з чим суд за власною ініціативою порушив розгляд питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .Зазначає, що в ухвалі не наведено жодного доказу щодо в разі застосування альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 вчинить дії передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК. Звертає увагу, що ОСОБА_8 перебуває під вартою більше 1 року і тривалість судового розгляду не залежить від волі обвинуваченого, а тому не може перекладатися на нього шляхом обмеження права на свободу навіть за наявності пред`явленого обвинувачення. За весь час судового розгляду було допитано лише одного потерпілого, а всі останні судові засідання зведені лише к вирішенню питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Крім того, в ухвалі суду відсутній аналіз актуальності ризиків, які на початку були підставами для взяття обвинуваченого під варту. Просить ухвалу суду скасувати, та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177КПК України.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Так, переглядаючи судове рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

З огляду на заявлені апелянтом доводи та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах даного провадження, 26 січня 2021 в судовому засіданні суду першої інстанції в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку його тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції достатньо дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, а застосування альтернативного запобіжного заходу є недоречним, з чим з урахуванням обставин справи, відомостей щодо особистості ОСОБА_8 , погоджується і апеляційна інстанція.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , та доводи обвинуваченого і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував дані про особу та репутацію обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, на теперішній час обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією кримінального закону передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність сталих соціальних зв`язків, постійного джерела доходів та інформації щодо постійного місця проживання.

Наведені обставини у своїй сукупності засвідчують доведеність ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а поряд з наведеними обставинами очікуване покарання вказують на ризик переховування від суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшов своє підтвердження, з урахування того, що свідки у даному провадженні не допитані, судовий розгляд триває.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам негативної поведінки з боку ОСОБА_8 , що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам в інший спосіб, ніж продовження раніше обраного запобіжного заходу.

Навіть зі спливом часу, враховуючи наведені вище обставини, встановлені ризики по відношенню до особи обвинуваченого не втратили своєї актуальності.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з ризиками, на які послався суд у своєму рішенні,колегія суддів вважає непереконливими.

Твердження апелянта на предмет процесуальних порушень в контексті того, що прокурор не звертався з відповідним клопотанням про продовження строку тримання до суду, слід визнати необґрунтованими, оскільки суд розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу спирався на доводи заявленого прокурором під час судового розгляді відповідного клопотання та керувався положеннями ч.3 ст.331 КПК України.

Посилання сторони захисту щодо терміну перебування обвинуваченого під вартою не є обставинами, які виключають наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, матеріали провадження не містять вагомих та переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та в судовому засіданні апеляційного суду не встановлені.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 26 березня 2021 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4