Справа № 487/1966/21
Провадження № 1-кс/487/2808/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000280 від 22.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, щодо нездійснення інших процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва 24.05.2021 року із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000280 від 22.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, щодо нездійснення інших процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України. У поданій скарзі просив визнати незаконною дію слідчої СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_5 , щодо передачі на відповідальне зберігання арештованого майна напівпричепа- низько рамного трал марки «MOESLEIN», модель ST3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та номерних знаків НОМЕР_3 потерпілому ОСОБА_6 ; зобов`язати слідчу СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_5 , як передбачено ч. 6 ст. 100 КПК України, передати на відповідальне зберігання напівпричеп-низькорамним трал марки «MOESLEIN», модель ST3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та номерні знаки НОМЕР_3 власнику майна ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги зазначено, що упроваджені Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000280, зареєстрованого у Єдиному реєстру досудових розслідувань від 22.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, підозрюваного не має (не встановлено). 26.03.2021 року ухвалами слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва було задоволено клопотання у кримінальному провадженні № 0000280 від 22.03.2021 року слідчої СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_5 про проведення обшуку та накладено арешт на напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN». модель ST3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 . 26.03.2021р. було проведено обшук згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва та вилучено напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN», модель ST3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 та речі які не були вказані в ухвалі суду, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та номерні знаки НОМЕР_3 . 01.04.2021р. ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва було задоволено клопотання про накладання арешту на тимчасово вилучені при проведенні обшуку речі, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та номерні знаки НОМЕР_3 . 09.03.2021року відповідно частині 1 договору купівлі-продажу транспортного засобу №1579 укладеного між приватне підприємство «АВТОТРЕНД ВОЛИНЬ» та ОСОБА_4 , сторони прийшли до взаємної згоди про те, що постачальник (ПП «АВТОТРЕНД ВОЛИНЬ») зобов`язується передати у власність, а покупець ( ОСОБА_4 ) зобов`язується прийняти та оплатити транспортний засіб, передбачений у п.2.1 Договору, в строк та на умовах даного Договору. У п.1.2 Договору визначено право власності продавця на транспортний засіб підтверджується вантажно-митною декларацією: №ГФ204020/2021/212327 від 05.03.2021. Після придбання даного транспортного засобу ОСОБА_4 зареєстрував його у сервісному центрі НОМЕР_4 та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Арешт майна, яке належить ОСОБА_4 , 26.03.2021р. та 01.04.2021р. за відбувався без повідомлення власника майна. 17.05.2021р. з відповіді слідчої ОСОБА_5 стало відомо, що напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN», модель ST3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та номерні знаки НОМЕР_3 були передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 . З яких підстав слідча ОСОБА_5 передала на відповідальне зберігання вилучених речей потерпілому ОСОБА_6 в порушені вимог КПК України не відомо. ОСОБА_6 не є та не був власником вилученого майна. На сьогоднішній час власником вказаних речей є ОСОБА_4 . 26.03.2021р. під час обшуку було тимчасово вилучено майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та номерні знаки НОМЕР_5 , так як ці речі не були вказані в ухвалі про обшук. 31.03.2021р. слідча ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Заводського району м. Миколаєва з клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучені речі під час обшуку, хоча це суперечить вимогам ч.5 ст. 171 КПК України, так як після тимчасового вилучення майна під час обшуку минуло більш ніж 100 годин, замість 48 годин передбачених чинним КПК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Надано заяву про розгляд скарги за відсутності слідчої СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 у зв`язку із проведенням слідчих дій.
Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали за клопотанням, а також матеріали справи №487/1966/21, провадження №1-кс/487/1775/21 (щодо арешту транспортного засобу); справи №487/1966/21, провадження №1-кс/487/1774/21 (щодо обшуку); матеріали справи №487/1966/21, провадження №1-кс/487/1774/21 (щодо арешту свідоцтва та номерного знаку), слідчий суддя приходить до наступного.
Перевіркою матеріал встановлено, що у провадженні СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000280, зареєстрованого до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 22.03.2021 до Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_6 , щодо вжиття заходів до невстановленої особи, котра в березні 2021 року, шляхом обману заволоділа майном ОСОБА_6 . Сума матеріального збитку встановлюється.
Крім того встановлено, що заявник ОСОБА_6 та його брат ОСОБА_8 займаються перевезенням автомобілів з-за кордону, розмитненням їх, та у подальшому реалізує їх на території України. 02.11.2020 із ОСОБА_8 зв`язався спільний товариш ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який замовив у них напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 22 000 євро.
За вказане замовлення ОСОБА_9 передав завдаток в сумі 1000 доларів США (що на момент замовлення складало 2700 грн.), та 50 000 грн. Залишок суми по домовленості мав бути переданий ОСОБА_6 та ОСОБА_8 після повного переоформлення всіх відповідних документів на території України.
16.03.2021 року в Регіональному сервісному центрі МВС, що розташований по пров. Транспортному 1-А/1 в м. Миколаєві, вказаний напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , по усній домовленості було оформлено на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює на підприємстві у ОСОБА_9 . Вказану дію ОСОБА_9 мотивував тим, що у нього вже перевищено ліміт по реєстрації транспортних засобів на підприємстві.
Після того, як всі необхідні документи було оформлено, ОСОБА_9 відмовився надавати залишок суми, що складає 641 800 грн. На теперішній час грошові кошти потерпілим не повернуті, напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , також потерпілим не повернутий.
До вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно рапорту о/у ВКП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області вжитими оперативними заходами встановлено, що напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , перебуває за адресою: м. Миколаїв, вул. Вінграновського 51-В, де розташоване ТОВ «Автобуд-Нікма».
Згідно інформації, наданої КП «ММБТІ» за адресою: м. Миколаїв, вул. Вінграновського 51-В, право власності зареєстроване за ТОВ «Рейдер-М» - 557/1000ч.; ТОВ «Автобуд-Нікма» - 443/1000ч.
Постановою слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 24.03.2021 року напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у справі, долучено до матеріалів кримінального провадження №0000280 та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 ст. 98 КПК України.
За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У зв`язку з існуванням сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений вище транспортний засіб є доказом злочину, об`єктом кримінально протиправних дій та набутий кримінально протиправним шляхом, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також враховуючи доведеність слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а саме: можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.03.2021 року (справа №487/1966/21, провадження 1-кс/487/1775/21) було накладено арешт на напівпричеп-низькорамний трал марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки кримінальне провадження здійснюється саме щодо факту набуття права власності на транспортний засіб шахрайським шляхом.
Крім того, ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.03.2021 року (справа №487/1966/21, провадження 1-кс/487/1774/21), у зв`язку із доведенням слідчим згідно ч. 5 ст. 234 КПК України, достатніх підстав вважати, що: було вчинено кримінальне правопорушення; відшукувані речі мають значення для досудового розслідування; відомості, які містяться у відшукуваних речах, можуть бути доказами під час судового розгляду; відшукувані речі знаходяться у зазначеному в клопотанні володінні особи; за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей, які мають значення для досудового розслідування, а також пропорційним заходом втручання, слідчим суддею було задоволено відповідне клопотання та надано дозвіл на проведення обшуку приміщень та прилеглої території до них, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належать ТОВ «Рейдер-М» - 557/1000ч. та ТОВ «Автобуд-Нікма» - 443/1000ч., з метою виявлення та вилучення напівпричепа-низькорамного трал, марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 .
26.03.2021 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено: напівпричеп-низькорамний трал, марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , номерний знак НОМЕР_7 .
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, якою визначено порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Отже, оскільки в ухвалі Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.03.2021 про надання дозволу на проведення обшуку було прямо надано дозвіл на відшукання напівпричепа-низькорамного трал, марки «MOESLEIN», модель ST 3, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , на момент проведення обшуку даний транспортний засіб вже був визнаний речовим доказом та на нього ухвалою суду було накладено арешт на підставі п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, даний напівпричеп не є тимчасово вилучений майном в розумінні ст.ст. 167, 168, 236 КПК України.
Постановою слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 26.03.2021 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , номерний знак НОМЕР_7 , визнано речовим доказом у справі, долучено до матеріалів кримінального провадження №0000280 та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
З матеріалів клопотання (справа №487/1966/21, провадження №1-кс/487/1774/21) про арешт свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 та номерного знаку НОМЕР_7 , вбачається, що органом досудового слідства у визначений ч. 5 ст. 171 КПК України строк, а саме: 27.05.2021 року (а.с.29), воно було здано на пошту для надіслання до Заводського районного суду міста Миколаєва, отже, за приписами ст. 116 КПК України, процесуальний строк для подання клопотання про арешт майна органом досудового слідства пропущено не було.
Вказане клопотання (провадження №1-кс/487/1774/21) надійшло до суду 31.03.2021 року.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2021 року було накладено арешт на виявлене та вилучене майно, в ході проведеного 26.03.2021 обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , номерний знак НОМЕР_7 .
Речові докази відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні. При цьому їх зберігання є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та умовою дотримання прав осіб, права котрих було обмежено, у тому числі й майнові, щодо речей чи майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і на яке ухвалою слідчого судді уже накладено арешт.
Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За змістом ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля. У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження. Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
Згідно ч. 7 ст. 100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 КПК України.
Отже, за змістом частин 6 та 7 ст. 100 КПК України питання щодо речових доказів вирішується слідчим суддею на підставі клопотання слідчого, погодженого із прокурором, виключно у випадку, коли речові докази, перелік яких наведено у п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України передаються за рішенням слідчого судді для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля, а також коли речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передаються за рішенням слідчого судді Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
У всіх інших випадках визначення місця знаходження речового доказу протягом досудового розслідування покладено законом на орган досудового розслідування.
Аналогічні положення закріплено у Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 (далі за текстом Порядок КМУ від 19.11.2012 року №1104).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні, у тому числі, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.
Подана адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 скарга стосується незгоди із прийнятим слідчим рішення щодо передачі арештованого майна потерпілому, містить вимогу щодо визнання такої дії неправомірною та зобов`язання передати майно власнику ОСОБА_4 . Разом з цим, вказані вимоги не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а кримінальне провадження здійснюється саме щодо факту набуття права власності на транспортний засіб шахрайським шляхом.
За такого подана скарга не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.
Керуючись ст.ст. 84, 91-94, 98, 100, 170-174, 303-309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000280 від 22.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, щодо нездійснення інших процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали оголошено 04.06.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1