ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5857/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/189/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

глянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000444 від 03.04.2021 року, за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000444 від 03.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України на вилучені речі під час проведення огляду місця події від 02.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000444 від 03.04.2021 року.

Заперечуючи рішення слідчого судді, вказує, що вилучені в ході проведеного огляду від 02.04.2021 року речі є засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що розслідується та зберегли на собі його сліди, а тому з метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення чи відчуження вказаного майна,наявні всі достатні підстави накласти арешт на вилучені речі.

На думку сторони обвинувачення дане майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Просить завернути увагу на те, що під час проведення огляду від 02.04.2021 року в підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , не було виявлено жодного документу, який би підтверджував належність майна, яке було вилучено згідно протоколу огляду, будь-якій фізичній чи юридичній особі. Крім того зазначає, що на даний час до органу досудового розслідування будь-яка фізична чи юридична особа із заявами про те, що вказане майно належить саме їй, не зверталась. А тому, вжитими органом досудового розслідування заходами встановити власників вилученого майна не було можливим.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; прокурора ОСОБА_6 , яка повністю підтримала подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2021 року та задовольнити клопотання про арешт майна; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, майно, про арешт якого ставиться питання у клопотанні прокурора, було вилучено під час огляду місця події, а саме підвального приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Приписами ч.1 ст.237 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

За змістом ч.3 ст.233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Як правильно встановлено слідчим суддею, прокурор просив накласти арешт на майно, яке було вилучено в підвальному приміщенні по АДРЕСА_1 , під час огляду місця події, який проводився до постановлення слідчим суддею ухвали про надання дозволу на огляд зазначеного приміщення, в порядку, визначеному, ч.3 ст.233 КПК України.

При цьому, слідчим суддею також враховано, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 05.04.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором, про затвердження раніше проведеної слідчої дії огляду місця події від 02.04.2021 року у підвальному приміщенні по АДРЕСА_1 , проведеного у межах даного кримінального провадження.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що, з огляду на приписи ч.3 ст.233 КПК України, всі отримані внаслідок огляду місця події речі, про арешт яких ставить питання прокурор, є недопустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Тому, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, що було вилучено 02.04.2021 року під час проведення огляду місця події у підвальному приміщенні по АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчим суддею вірно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України, вирішено клопотання прокурора про арешт майна, а тому підстав для скасування вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2021 року, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000444 від 03.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України на вилучені речі під час проведення огляду місця події від 02.04.2021 року за адресою: м. Тернопіль, вул. Київська, 10Б без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.