ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4741/13-к Суддя-доповідач ОСОБА_1
Провадження ап. суду № 11-о/818/2/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного судуОСОБА_1 , перевіряючи заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.06.2015 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призначення йому покарання та в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 скасований.
Призначено ОСОБА_2 покарання: за ч.2 ст.342 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року) 2 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року) 4 роки позбавлення волі; за ст.348 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року) довічне позбавлення волі.
Від покарання, призначеного за ч.2 ст.342 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року), ОСОБА_2 звільнений на підставах, зазначених в п.3 ч.1 ст.49 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 в частині вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволений. Стягнуто на його користь з ОСОБА_2 30000 гривень.
В іншій частині вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.06.2015 року залишений без змін.

08.08.2019 року засуджений ОСОБА_2 звернувся до Харківського апеляційного суду з заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалами судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_4 від 12.08.2016 року та від 09.09.2019 року спочатку заява засудженого про перегляд вищезазначеного судового рішення за нововиявленими обставинами залишена без руху, а вже потім повернуто засудженому ОСОБА_2 .

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.01.2021 року скасовано ухвалу Харківського апеляційного суду від 09.09.2019 року про повернення засудженому ОСОБА_2 його заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року за нововиявленими обставинами і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

22.02.2021 року до мого провадження надійшло кримінальне провадження за заявою засудженого про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року стосовно ОСОБА_2 за нововиявленими обставинами.

Перевіряючи заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вищевказаного вироку суду апеляційної інстанції від 03.04.2017 року, з урахуванням вимог ч.1 ст.80, п.4 ч.1 ст.75 КПК України та висновків суду, які зазначені у Постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.01.2021 року у цьому провадженні, вважає за необхідно заявити собі самовідвід, виходячи з наступного.

14.01.2019 року ухвалою судді судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 залишено без руху заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.02.2019 року заява ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року за нововиявленими обставинами повернута засудженому, оскільки зазначені в ухвалі Харківського апеляційного суду від 14.01.2019 року недоліки заяви не усунені, вимоги ч.2 ст.462 КПК України не виконані.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.07.2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного від 11.02.2019 року повернуто засудженому.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 від 05.08.2019 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, її доводи фактично є тотожними доводам попередньої заяви засудженого, яку було повернуто суддею ОСОБА_1 ухвалою Харківського апеляційного від 11.02.2019 року.
Тобто, перевіряючи попередню заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року за нововиявленими обставинами в порядку ст.464 КПК України, суддя ОСОБА_1 надавав оцінку її відповідності вимогам ст.ст. 459, 461, 462 КПК України, що також в подальшому буде предметом перевірки у цьому провадженні.

Крім того, засудженим ОСОБА_2 до Харківського апеляційного суду подано заяву від 28.08.2019 року, в якій він заявляє відвід судді ОСОБА_4 та усьому складу суду Харківського апеляційного суду, а також просить передати кримінальне провадження за його заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року за нововиявленими обставинами до іншого суду.
В обґрунтування своєї вимоги, в тому числі, засуджений посилається на незгоду з рішенням судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 від 11.02.2019 року.

Окрім цього, Верховний Суд, скасовуючи ухвалу Харківського апеляційного суду від 09.09.2019 року про повернення засудженому ОСОБА_2 його заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року за нововиявленими обставинами, зазначив в своїй постанові від 26.01.2021 року, що судом апеляційної інстанції, при виконанні вимог ст.464 КПК України, не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки питання про відвід а також клопотання про передачу заяви до іншого суду залишилося не вирішеним.

За таких обставин, згідно з «Бангалорських принципів поведінки суддів», об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до п.3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».
Крім того, згідно рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі "Лауко проти Словатчини" будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

З огляду на викладене та враховуючи висновки Верховного Суду, що містяться в Постанові від 26.01.2021 року у цій справі, на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, з метою недопущення будь-яких сумнівів у сторони захисту, сторони обвинувачення чи будь-якого стороннього спостерігача у неупередженості судді ОСОБА_1 та об`єктивності судових рішень за його участі, дійшов висновку про необхідність задоволення заявленого самовідводу.
Керуючись ст.ст.75 ч.1 п.4, 80, 81 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.

Кримінальне провадження (провадження апеляційного суду № 11-о/818/2/21, справа № 646/4741/13-к) за заявою засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для подальшого повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із заміною судді ОСОБА_1 .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1