Провадження № 1-кп/686/391/21
04 березня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , . обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Хмельницького кримінальне провадження на підставі обвинувальних актіву щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмельницького, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 17.03.2011 вироком Хмельницького міськрайонного суду за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуванні покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 02.08.2012 вироком Хмельницького міськрайонного суду за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 189 ч. 2, ст. 15 ч. 2 ст. 190 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 01.12.2015 на підставі ст. 82 КК України звільнений з Шепетівської виправної колонії № 98 із заміною покарання на виправні роботи на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 20 днів та утримання 10 відсотків заробітку щомісячно.
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, -
04 березня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, якою встановлено, що 13 червня 2019 року, близько 11 години 50 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи на сходинковому майданчику між 2 та 3 поверхом під`їзду № 2, будинку що по АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто з сторонніх не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, шляхом пошкодження дерев`яної балки до якої був прикріплений велосипедний замок, викрав велосипед марки «Greif» рожевого із синім кольорів вартістю 1807 гривень 80 копійок, який вивіз із будинку та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1807 гривень 80 копійок.
Вказаними умисними, протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2551 гривня.
Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
Згідно з даною угодою потерпілі та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за частиною 2 статті 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторони угоди визначили узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої, середньої тяжкості тау кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
В судовому засіданніпрокурор заперечував щодо затвердження угоди і вважає, що визначена в угоді міра покарання не відповідає особі обвинуваченого. Потерпілі вважають, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 КК України на момент вчинення злочинів є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілі повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені статтею 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України. В угоді зазначено, що обвинувачений відшкодував потерпілим завдану шкоду і вони претензій не мають.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а тому ці його дії кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 міру покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, оскільки саме таке покарання відповідає особі винного діям які вчинив ОСОБА_5 та положенням ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів та засадам призначення покарання визначеним ст. 65 КК України, а також застосувати ст. 75, 76 КК України.
В судовому засіданні потерпілі підтвердив факт відшкодування ОСОБА_5 шкоди, заподіяної злочином.
Сторони угоди встановили обставини, які пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема щире каяття і сприяння розкриттю злочину, а також відшкодування завданої шкоди.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, запобіжний захід не обирався. Судові витрати відсутні. Накладений арешт на майно в порядку ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 124, 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд-
Затвердити угоду про примирення від 04 березня 2021 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинять нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Накладений арешт на майно відповідно до ухвал слідчих суддів від 24.06.2019р., 26.06.2019р., 27.06.2019р. в силу вимог ст. 174 КПК України скасувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1