Дата документу 30.03.2021 Справа № 334/1749/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 334/1749/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/318/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента 1-го курсу Запорізького політехнічного ліцею автотранспорту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, з 14 березня 2021 року (часу затримання) до 12 травня 2021 року включно.

в с т а н о в и л а:

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням прокурора звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , мотивуючи свої вимоги тим, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Також, в ході досудового розслідування встановлено ряд ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , який вчиняє інші кримінальні правопорушення, оскільки встановлені обставини, які свідчать про те, що підозрюваний є особою схильною до вчинення злочинів.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши і надавши оцінку матеріалам провадження дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя обґрунтував свої висновки тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину. Крім того, відносно підозрюваного перебувають обвинувальні акти на розгляді в судах м. Запоріжжя, що свідчить про те, що ОСОБА_7 належних висновків не зробив та продовжує вчиняти нові злочини.

Також, з урахування обставин кримінального провадження слідчий суддя визначив підозрюваному заставу у розмірі 150 000, 00 гривень, оскільки внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник, посилається на незаконність ухвали слідчого судді, вважає, що заснований запобіжний захід є занадто суворим.

В обґрунтування скарги зазначає, що під час обрання запобіжного заходу не було враховано те, що ОСОБА_7 визначає свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків або вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_7 постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Апелянт вважає, якщо до ОСОБА_7 буде застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, то взагалі будуть відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Просить апеляційний суд ухвалу слідчого судді від 16.03.2021 скасувати, та ухвалити нову, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; підозрюваного і захисника підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити про ризики переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Європейський суд з прав людини у справах «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».

Виходячи з наведеного і надаючи оцінку матеріалам провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Щодо обґрунтованості ризиків в кримінальному провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», затримання та тримання особи під вартою, безумовно можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішенні «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою, з огляду, в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.
Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Так, суд першої інстанції обґрунтовано послався на необхідність обрання запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків. Також судом враховано дані, які характеризують особу підозрюваного, конкретні обставини вказаного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України (основними і очевидними є ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення).
Апеляційний суд наголошує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що ОСОБА_7 може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати органам досудового розслідування здійснити всі достатні і належні процесуальні дії для встановленні обставин кримінального правопорушення або ж створять загрозу суспільству.
Підозрюваному ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає кримінальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Судова колегія зазначає, що матеріали кримінального провадження та характеристика особи підозрюваного дозволяють спрогнозувати з високим ступенем, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість кримінального покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від органів досудового розслідуванні і суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Про можливість впливу підозрюваного на свідка та інших підозрюваних є пояснення свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що 14.03.2021, ОСОБА_7 скористався послугою «Таксі Болт», при собі мав викрадений товар.
Наявність інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні свідчить про факт того, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку, за участі інших осіб, яким також було повідомлено про обґрунтовану підозру, та які можуть з метою уникнення від кримінальної відповідальності схилити ОСОБА_7 відмовитися від раніше наданих показів або створити перешкоди для кримінального провадження на користь інших підозрюваних, що є обґрунтованим ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні ряду інших корисливих злочинів на території м. Запоріжжя. Так, матеріалами кримінального провадження встановлено, що відносно ОСОБА_7 направлено шість обвинувальних актів до судів м. Запоріжжя за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з чим існує обґрунтований ризик того, що останній будучи на волі може вчинити інше кримінальне провадження або продовжити свою злочинну діяльність.
Відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_7 інших запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки інкримінованого кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його можливість переховуватись від суду, впливати на свідків і інших підозрюваних кримінального провадження, скоїти інші кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що не можуть бути застосовані інші запобіжні заходи до підозрюваного, окрім виняткового тримання під вартою.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має реєстрацію свого місця проживання, навчається, на думку апеляційного суду, не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду першої інстанції, у відповідності до вимог ст.178 КПК України та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у підозрюваного певних соціальних зв`язків, запобігти яким можливо через застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки обставини, на які посилається захисник не можуть у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення ОСОБА_7 дій, спрямованих на переховування від суду, незаконного впливу на свідків і інших підозрюваних, скоєння інших кримінально-караних діянь.
Таким чином, при розгляді клопотання прокурором доведене об`єктивне існування обставин, які виправдовують обрання виняткового запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4