провадження №: 1-кс/752/3863/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.05.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення слідчого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України від 26.01.2021, у кримінальному провадженні №0000001, відомості щодо якого внесені 04.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді звернувся захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 із вказаною скаргою, в якій просить повідомлення слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України від 26.01.2021, скасувати та зобов`язати уповноваженого прокурора у зазначеному кримінальному провадженні внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості щодо скасування зазначеного повідомлення про підозру.

В обґрунтування поданої скарги захисник зазначив, що першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000181 від 08.05.2020, в межах якого 26.01.2021 ОСОБА_6 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України.

Крім того, кримінальне провадження № 0000181 від 08.05.2020, в межах якого вручено письмове повідомлення про підозру, об`єднано з іншим кримінальним провадженням № 000001 від 30.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, з присвоєнням єдиного реєстраційного № 000001.

Згідно змісту повідомлення про підозру від 26.01.2021, ОСОБА_6 підозрюється у пособництві в розтраті та заволодінні майном ПАТ «ОМЕГА БАНК» (колишня назва ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ») шляхом зловживання службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України.

При цьому, захисник вказав, що правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, не відповідає змісту оскаржуваної підозри, оскільки за умови кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.5 ст.27, ч.5 ст. 191 КК України, кваліфікована ознака складу злочину - вчинення в особливо великих розмірах або організованою групою, а в тексті повідомлення така ознака не зазначена, що суперечить вимогам п.5 ч.1 ст. 277 КПК України.

Крім цього, в тексті підозри не зазначена обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а саме настання суспільно-небезпечних наслідків у виді завдання матеріальної шкоди діями саме ОСОБА_6 .

Разом з тим, висновком експерта Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України № 051/21 від 11.05.2021, встановлена відсутність завдання матеріальної шкоди ПАТ «ОМЕГА БАНК». При цьому, у кримінальному провадженні ПАТ «ОМЕГА БАНК» не визнаний потерпілим, оскільки право вимоги за кредитними договорами ПАТ «ОМЕГА БАНК» передало третім особам шляхом реалізації права вимоги за ринкову вартість, а тому вказане свідчить, що зміст підозри не відповідає фактичним обставинам справи.

Також захисник зазначив, що повідомлення про підозру, всупереч п.6 ч.1 ст. 277 КПК України, не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , зокрема часу, місця та ролі ОСОБА_6 , у тому числі конкретність його дій у вчиненні кримінального правопорушення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Крім цього, повідомлення про підозру не містить достатність доказів, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 276 КПК України, вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а лише містить відомості та посилання у формі припущення, які спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, повідомлення про підозру не містить жодної фактичної обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , як і визначення обов`язкових ознак складу злочину, зокрема об`єкту посягань, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, які в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину, а тому захисник вважає, що повідомлення про підозру складено з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, зокрема статей 276-277 КПК України, за відсутності достатності доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України є необґрунтованим та таким, що суперечить загальним засадам і завданням кримінального провадження, у зв`язку із цим просить скасувати.

В судовому засіданні захисник підтримав вимоги поданої скарги та просив скаргу задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. При цьому, надав слідчому судді матеріали кримінального провадження в кількості 8-ми томів та письмові заперечення, згідно яких вказав, що письмове повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України від 26.01.2021, обґрунтоване, вручено із дотриманням вимог ст. 278 КПК України на підставі достатності доказів причетності остатнього до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав вимоги скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити скаргу, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000181, у якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру, внесені 08.05.2020, тобто після 16.03.2018.

Разом з цим, кримінальне провадження № 0000181 від 08.05.2020, в межах якого вручено оскаржуване письмове повідомлення про підозру, об`єднано з іншим кримінальним провадженням № 000001 від 30.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, з присвоєнням єдиного реєстраційного № 000001.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про можливість оскарження стороною захисту письмового повідомлення про підозру від 26.01.2021 у кримінальному провадженні № 0000181, яке було об`єднане з кримінальним провадженням №0000001, відомості щодо якого внесені 04.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України, в порядку, передбаченому п.10 ч.1 ст. 303 КПК України.

В ході судового розгляду, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у пособництві в розтраті та заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України.

Положеннями ст. 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту положень ст. 9 КПК України слідчий і прокурор зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та вимог інших актів законодавства. При цьому, слідчий і прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного та/чи обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи із вищезазначеного, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, у відповідності до ст. 276 КПК України, зміст письмового повідомлення про підозру повинен бути складений і відповідати вимогам ст. 277 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру повинно належним чином здійснюватися в порядку ст. 278 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Положення ч.2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що стала частиною національного законодавства. Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання особи такою, що не набула статусу підозрюваного є відсутність жодного з випадків з якими законодавство передбачає повідомлення про підозру, невідповідність змісту повідомлення обов`язковим відомостям які повинні у ній міститись, відсутність підстав для повідомлення про підозру.

Зі змісту приписів та положень ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках зокрема: наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищезазначене можливо дійти висновку, що на момент прийняття рішення про повідомлення про підозру повинні бути висунуті всі можливі, в тому числі і взаємовиключні версії у справі; усі версії у справі, включаючи алібі підозрюваного, всебічно перевірені; усі версії, крім однієї - про винуватість підозрюваного, - спростовані зібраними доказами, а версія про винуватість особи знайшла підтвердження системою незаперечних доказів; у справі зібрано таку сукупність допустимих та достовірних фактичних даних (доказів), яка дає змогу дійти однозначного висновку про вчинення злочину чи іншого кримінального правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, та виключає будь-які сумніви щодо її вини (сама особа, яка притягається до відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість); відсутність обставин, що виключають кримінальну відповідальність особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлено в процесі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи.

Разом з цим, оцінивши у сукупності матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає неможливим подальше розслідування відносно ОСОБА_6 , а також пред`явлення останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України, з огляду на наступне.

Положеннями статті 191 КК України передбачена кримінальна відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні (ч.1); привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч.2); дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб (ч.3); дії, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, якщо вони вчинені у великих розмірах (ч.4), та дії, передбачені частинами першою, другою, третьою або четвертою цієї статті, якщо вони вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою (ч.5).

Обов`язковою умовою притягнення до кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 191 КК України є вчинення кримінально-караних дій в особливо великих розмірах або організованою групою.

При цьому, як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 не інкримінується вчинення зазначених кримінально-караних дій, а саме вчинення в особливо великих розмірах або організованою групою, хоча його дії кваліфіковано саме за ч.5 ст. 191 КК України.

Таким чином, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність не відповідає змісту підозри, що є грубим порушенням вимог п.5 ч.1 ст. 277 КПК України.

Крім того, як вбачається зі змісту висновку експерта № 051/21 від 11.05.2021 за результатами проведення експертом Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, залученого стороною захисту, судової економічної експертизи, нанесення збитків ПАТ «ОМЕГА БАНК» (колишня назва ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ») та державі (в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) внаслідок неповернення кредитних коштів за договорами № 485 від 09.06.2006, укладеного з ТОВ «СИСТЕМАБУД»; № 616 від 24.03.2008, укладеного з ТОВ «МОНОЛІТЖИЛБУД»; № 1095-Ф від 31.01.2008, укладеного з ОСОБА_8 ; №1140-Ф від 21.03.2008, укладеного з ОСОБА_9 ; № 781-Ф від 02.02.2007, укладеного з ОСОБА_10 , та внаслідок виведення з іпотеки майна, яким, відповідно до зазначених договорів забезпечувалось їх виконання, документально не підтверджується.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що завдання майнової шкоди (збитків) ПАТ «ОМЕГА БАНК» у розмірі 947851722,48 грн. нібито підтверджується висновком комісійної судової економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №31184/31185/20-71/37100?37107/20-71/37108?37112/20-72 від 28.12.2020.

Разом з тим, вказана комісійна судова економічна експертиза проведена на підставі Аналітичного звіту складеного ТОВ «Експертна служба України», оригінал якого міститься у матеріалах кримінального провадження. Однак, вказаний Аналітичний звіт не містить жодного підпису будь-якою службовою/посадовою особою ТОВ «Експертна служба України» та печатки товариства, що ставить під обґрунтований сумнів достовірності відомостей проведеної комісійної судової економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №31184/31185/20-71/37100?37107/20-71/37108?37112/20-72 від 28.12.2020. При цьому, при складанні вказаного аналітичного змісту, службові/посадові особи ТОВ «Експертна служба України» не попереджались про кримінальну відповідальність.

Отже, суспільно небезпечний наслідок у виді реальної шкоди, заподіяної кримінально-караним діянням, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони матеріального складу злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, та обов`язковою умовою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а відсутній, що за таких обставин свідчить про відсутність складу злочину та підстав для притягнення до кримінальної відповідальності.

При розгляді скарги, слідчим суддею також встановлено, що на день повідомлення про підозру ОСОБА_6 , в її змісті відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як визначає п.6 ч.1 ст. 277 КПК України, тобто відсутня безсумнівна система належних до справи допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, яка б виключала сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення та відсутні обставини, які виключають її відповідальність.

Слідчий суддя погоджується із доводами скарги про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 26.01.2021 не містить часу, місця вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а містить лише відомості у формі припущення, що у невстановлені досудовим слідством час, місці та обставинах у бенефіціарних власників компаній-позичальників та фізичних осіб-позичальників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, що належать банку ПАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», в подальшому ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ», ПАТ «ОМЕГА БАНК».

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження, наданого слідчим та прокурором для дослідження під час розгляду скарги, взагалі відсутні будь-які документи, в яких значиться ОСОБА_6 , у тому числі документи, які б підписував ОСОБА_6 , як один із засновників вказаних товариств у взаємо правовідносинах з банком, а також документів, які б вказували про наявність умислу в діях ОСОБА_6 спрямованого на пособництво в розтраті та заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

При досліджені змісту повідомлення про підозру слідчим суддею також встановлено, що у повідомленні про підозру дійсно відсутні будь-які належні відомості щодо часу, місця і обставин вступу ОСОБА_6 у злочинну змову із вказаними особами та будь-які посилання на докази того, що підозрюваний ОСОБА_6 , вступив в злочинну змову із вказаними вище особами.

В тексті повідомлення про підозру зазначаються події, за які кримінальна відповідальність чинним законодавством не передбачена, зокрема те, що ОСОБА_6 є засновником (учасником) ТОВ «СИСТЕМАБУД», яким укладено кредитний договір № 485 від 09.06.2006 з ПАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (в подальшому ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ», ПАТ «ОМЕГА БАНК») та укладав договір поруки за зазначеним кредитним договором як фізична особа так як директор ТОВ «Сістем Менеджмент СОЛЮШНС»; та формулювання припущень про те, що ОСОБА_6 використав підконтрольну йому юридичну особу ТОВ «МОНОЛІТЖИЛБУД» для укладення кредитного договору № 616 з метою заволодіння майном Банку. Окрім того, взагалі не зазначено конкретних дій ОСОБА_6 , які він нібито вчиняв у певному місці та часі, а саме щодо пособництва в розтраті та заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, повідомлення про підозру не містить стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , у тому числі часу та місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, та не підтверджено будь-якими доказами відповідно до п.3 ч.1 ст. 276 КПК України, що грубо суперечить вимогам п.6 ч.1 ст. 277 КПК України,

Як вже вище зазначалось, згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які прямо вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині.

Закон не містить однозначних вказівок на те, на якому саме етапі кримінального провадження має бути повідомлено про підозру, орієнтуючи слідчого чи прокурора на фактичні обставини справи - тоді, коли буде достатньо доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що поняття обґрунтованості підозри не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі Мюррей проти Сполученого Королівства від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі Чеботарі проти Молдови, № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Murray v. the United Kingdom» № 14310/88 від 23.10.94 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Натомість, як вже зазначалось вище, письмове повідомлення про підозру не містить зазначення часу, місця вчинення злочину та посилань на зібрані під час досудового розслідування докази, які б свідчили про змову ОСОБА_6 з іншими особами, та докази, які б давали слідчому чи прокурору, на даній стадії, підстави для складання і вручення вказаним особам підозр у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 є необґрунтованим та не відповідає вимогам статей 276-277 КПК України; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність не відповідає змісту підозри, що є грубим порушенням вимог п.5 ч.1 ст. 277 КПК України; повідомлення про підозру складено і вручено за відсутності наявності достатніх доказів для підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України, тобто всупереч вимогам ст. 276 КПК України, а зміст письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 не містить фактичних обставин кримінального правопорушення та його складу, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, у тому числі зазначення конкретного часу і місця та ролі вчинення, а також інших суттєвих обставин, у зв`язку із цим скарга захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а повідомлення слідчого першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України, від 26.01.2021 - скасуванню.

Частиною 4 статті 535 КПК України визначено, що органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Керуючись ст. 307, 309, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Повідомлення слідчого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України від 26.01.2021, у кримінальному провадженні №0000001, відомості щодо якого внесені 04.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України - скасувати.

Зобов`язати керівника регіональної прокуратури - Київської міської прокуратури та/або уповноваженого прокурора Київської міської прокуратури у кримінальному провадженні №0000001, відомості щодо якого внесені 04.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо скасування повідомлення слідчого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України від 26.01.2021, у кримінальному провадженні №0000001, відомості щодо якого внесені 04.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвала слідчого судді про скасування повідомлення про підозру може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1