Справа № 544/462/21
Пров. № 1-кс/544/126/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Пирятин

Слідча суддя Пирятинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 ,
володільця майна ОСОБА_4 ,
його представника ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду м. Пирятин клопотання прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000035 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и л а:
До Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №000035 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання прокурор указує на те, що відділом дізнання ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області розслідується кримінальне провадження № 0000035, відомості про яке 11.02.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

В ході розслідування встановлено, що невідомі особи, всупереч ст. 125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовлення та затвердження проекту землеустрою, отримання дозволу (рішень, розпоряджень, наказів) про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, самовільно зайняли частину земельної ділянки лісогосподарського призначення державної власності загальною площею 17 га, за кадастровим номером :00:039:0003, яка розташована за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради в с. Городище Лубенського району Полтавської області, які восени здійснили розорюваня частини вищевказаної земельної ділянки.

Так, за відомостями публічної кадастрової карти України «http:map.land.gov.ua/kadastrova-karta» було встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером № :00:039:0003 має площу 104,7506 га., із цільовим призначенням за кодом КВЦПЗ 09.01 «Для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, форма власності державна. 05.03.2021 проведено огляд вказаної земельної ділянки, в результаті якого зафіксовано факт самовільного зайняття частини земельної ділянки шляхом розорення.

Вказана земельна ділянка перебуває у користуванні ДП «Пирятинське лісове господарство» на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 22.12.2004.

06.04.2021, було встановлено, що на земельній ділянці кадастровий № :00:039:0003, що має площу 104,7506 га., на частині де було здійснено розорювання, знаходиться трактор марки Беларус - 892, рік випуску 2018, заводський № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював боронування розореної ділянки. Цього ж дня, дізнавачем ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 проведено огляд вищевказаного поля за результатами якого встановлено, що здійснюється боронування поля трактором марки Беларус - 892, рік випуску 2018, заводський № НОМЕР_1 д.н. з. НОМЕР_3 , водієм якого є ОСОБА_8 - працівник ТОВ «МВА ТРАНС». Останній за вказівкою директора ТОВ «МВА ТРАНС» ОСОБА_4 здійснював боронування раніше розораної частини земельної ділянки кадастровий № :00:039:0003. Через деякй час до вказаного поля прибув директор ТОВ «МВА Транс» ОСОБА_4 , який підтвердив, що трактор перебуває у власності його батька ОСОБА_9 . По завершенні огляду трактор було вилучено дізнавачем.

Вищеописаний трактор визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, адже він відповідно є предметом та об`єктом вчинення кримінального правопорушення. Земельна ділянка та розорення на ній є доказом кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів необхідно накласти арешт на трактор марки Беларус - 892, рік випуску 2018, д.н.з. НОМЕР_2 . Ненакладення арешту може призвести до втрати речового доказу у кримінальному провадженні. Підтвердженням спроби знищення речового доказу є дії 06.04.2021 ТОВ «МВА Транс» щодо розорення та боронування земельної ділянки кримінальному провадженні, що зафіксовано протоколом огляду місця події.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або які є доходами від нього, просив накласти арешт на тимчасово вилучений 06.04.2021 трактор марки Беларус - 892, рік випуску 2018, д.р.н. НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_9 . Просив передати на відповідальне зберігання директору ТОВ «МВА Транс» ОСОБА_4 вказаний трактор, заборонивши йому та іншим фізичним і юридичним особам розпоряджатися ним до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні чи ухваленні відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - трактор марки Беларус - 892, рік випуску 2018, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_9 , із забороною його відчуження, розпорядження та використання.

Володілець майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про арешт майна з огляду на відсутність підстав для такого арешту. Представник володільця майна зазначив про відсутність в діях директора ТОВ «МВА Транс», в користуванні якого знаходиться вилучений трактор, ознак кримінального правопорушення. Крім того, просив врахувати, що вилучений трактор використовується ТОВ в господарській діяльності і заборона користування ним завдасть підприємству шкоди.
Розглянувши вказане клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідча суддя вважає зазначене клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України, а саме: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна.
У зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора в частині накладення арешту на тимчасово вилучене дізнавачем 06.04.2021 у даному кримінальному провадженні майно (із забороною його відчуження та розпорядження): трактор марки Беларус-892, 2018 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_9 та яке перерубувало в користуванні ТОВ «МВА Транс», є обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні №000035 від 11.02.2021, воно відповідає критерію, зазначеному у ст. 98 КПК України, а також незастосування арешту майна може призвести до його втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Слідча суддя задовольняє клопотання в цій частині з метою збереження речових доказів.
Щодо клопотання прокурора в частині заборони користування арештованим майном слідчий суддя зазначає наступне.
Арешт майна передбачає можливість обмеження (позбавлення) таких прав власника чи володільця майна: 1) права на відчуження майна; 2) права на розпорядження майном; 3) права на користування майном. При цьому використання законодавцем у фразі «відчуження, розпорядження та/або користування майном» не тільки сурядного єднального сполучника «та», але й сурядного розділового сполучника «або» вказує на те, що арешт майна, за змістом цієї норми, не обов`язково полягає в накладенні заборон чи обмежень одразу всі перелічені у ч. 1 ст. 170 КПК права власника (володільця) майна, а може полягати у встановленні лише окремих заборон чи обмежень (наприклад, лише заборони відчужувати майно), і не обмежуючи інші права власника (користуватися майном або розпоряджатися ним іншим чином, наприклад, передавати в оренду тощо). Арешт майна із забороною відчужувати майно є найменшою (у порівнянні із забороною обмеженням права користуватися майном) формою втручання держави в права власника або володільця майна в межах процедури застосування арешту майна в кримінальному процесі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 173 КПК України слідчий суддя має застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності юридичної особи або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Прокурором у судовому засіданні не доведено, що особа, у володінні якої перебуває вилучене майно, використовуючи його у своїй господарській діяльності, намагатиметься його пошкодити, перетворити чи знищити. ОСОБА_4 , на зберігання якому переданий вилучений дізнавачем трактор, є директором ТОВ «МВФ Транс» і вказаний трактор використовує у своїй господарській діяльності згідно договору оренди. Таким чином, задоволення клопотання в цій частині буде суперечити завданням, покладеним на слідчого суддю у кримінальному провадженні, який зобов`язаний здійснювати у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Тому враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, та вимоги верховенства права і недоторканості майна, слідчий суддя вважає за можливе дозволити ОСОБА_4 , як законному володільцю, подальше використання речового доказу у даному кримінальному провадженні - трактора марки Беларус-892, що належить ОСОБА_9 . Слідча суддя вважає, що його використання не зашкодить будь- яким чином кримінальному провадженню.
Слідчий суддя також вважає за необхідне відмовити прокурору в задоволенні клопотання про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання володільця ОСОБА_4 . Відповідно до ст. 100 КПК України, зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Рішення щодо речових доказів не є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто перебуває поза межами не тільки глави 17 КПК України, яка регулює питання арешту майна, а і за межами розділу ІІ КПК України, який визначає заходи забезпечення кримінального провадження та підстави їх застосування.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 06.04.2021 по завершенні огляду місця події трактор марки Беларус - 892, рік випуску 2018, заводський № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , було вилучено дізнавачем та постановою від 06.04.2021 трактор визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та переданий на відповідальне зберігання згідно розписки директору ТОВ «МВА Транс» ОСОБА_4 .

Таким чином, вирішення питання про передачу вилученого речового доказу на зберігання його володільцю, знаходиться поза межами повноважень слідчого судді, визначених КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 170-173, 372, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и л а :
Клопотання прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000035 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, про накладення арешту на майно - задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучений 06.04.2021 трактор марки Беларус-892, рік випуску 2018, заводський № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване на ОСОБА_9 , що проживає по АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження та розпорядження вищевказаного транспортного засобу, що переданий на зберігання директора ТОВ «МВА Транс» ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому законом порядку.
У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Власник майна за наявності підстав має право заявити клопотання в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідча суддя - ОСОБА_1