Справа № 357/5177/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002024, яке внесене до ЄРДР 20 травня 2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугідіді Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, із загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, реєстрації місця проживання на території України не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в Україні раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_9 ,

перекладач ОСОБА_10 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
«Епізод І»
20 травня 2020 року близько 11:50 год. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 65 по вулиці Ярослава Мудрого в місті Біла Церква Київської області, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , скориставшись тим, що дверцята автомобіля були не зачинені на запираючий пристрій, відкрив праві, передні двері вказаного автомобіля звідки викрав чоловічу барсетку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 1 800 грн. та мобільний телефон марки «Huawei P Smart+», вартістю 3 375 грн.

Після чого, ОСОБА_3 , з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 5 175 грн.

«Епізод ІІ»
20 травня 2020 року, близько 13:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будівлі № 44/2 по бульвару Олександрійському в м. Біла Церква Київської області, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився в користуванні ОСОБА_7 , скориставшись тим, що дверцята були відчинені, намагався викрасти мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 6, чорного кольору, об`ємом 3/32 Гб, вартістю 1 901,03 грн.

Однак, ОСОБА_3 не вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не зміг залишити місце вчинення злочину із викраденим майном, оскільки був помічений та в подальшому тимчасово затриманий ОСОБА_7

«Епізод ІІІ»
20 травня 2020 року, близько 13:55 год. ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи поблизу будівлі № 2 «а» по вул. Героїв Небесної Сотні в місті Біла Церква Київської області, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , скориставшись тим, що дверцята автомобіля були не зачинені на запираючий пристрій, відкрив праві передні двері вказаного автомобіля, звідки викрав зовнішній акумулятор для портативних пристроїв типу Power Bank, марки «Smart Tech», об`ємом 50 000 mAh, вартістю 261,96 грн.

Після чого, ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 , майнової шкоди на суму 261,69 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 :

1. За «Епізодом І», як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого сховища, тобто як злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України;

2. За «Епізодом ІІ», як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням до сховища, тобто як злочин передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України;

3. За «Епізодом ІІІ», як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого сховища, вчинене повторно, тобто як злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Щодо позиції ОСОБА_3 , про відсутність підстав для кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він не здійснював проникнення до іншого сховища, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 3 ст. 185 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

Так, питання щодо наявності кваліфікуючої ознаки крадіжки - проникнення у сховище було предметом вирішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові 19 листопада 2018 року, у справі ЄУН № 205/5830/16-к, акцентувала увагу на тому, що у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року, під сховищем пропонувалося розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

За визначенням, передбаченим ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

Таким чином, наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.

Під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь-яким способом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 18 квітня 2018 року, у справі ЄУН № 569/1111/16-к, при вирішення питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення вказала, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття проникнення. Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

З огляду на зазначене, з урахуванням конкретних обставин провадження незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховища.

Суд вважає, що в дії ОСОБА_3 за фізичними та юридичними критеріями є проникненням в інше сховище, оскільки майно та гроші, які викрадав ОСОБА_3 знаходилися в салоні автомобілів, при цьому, щоб їх викрасти необхідно було проникнути в салон автомобілів.

При цьому, факт того, що двері чи вікна були відчинені немає визначального значення, оскільки, як зазначено вище, під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь-яким способом, а ОСОБА_3 не міг не усвідомлювати, що не має права проникати до автомобіля і мав мету, вчинити саме крадіжку чужого майна.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
В судовому засіданні від 06 серпня 2020 року, ОСОБА_3 вину визнав частково, в частині пред`явленого обвинувачення за епізодами І, ІІІ,

20 травня 2020 року він із цивільною дружиною - ОСОБА_11 , в першій половині дня, приїхали до м. Біла Церква, з метою навідати родичів останньої.

В місці, де було багато магазинів, вулиці не пам`ятає, він попросив зупинитися, щоб придбати води.

На парковці, він побачив автомобіль, марки не пам`ятає, де в салоні лежала барсетка, телефон і гроші, оскільки біля автомобіля нікого не було і були відкриті двері, він їх дістав, всередину не залазив. Телефон був марки Самсунг чи ОСОБА_12 , а гроші були в сумі від 1 000 до 2 000 грн.

Після цього, він купив воду і вони з ОСОБА_11 поїхали далі.

Через деякий час, він попросив зупинитися біля АТБ, щоб купити пиво і шаурму. Побачивши вантажний автомобіль, він помітив в ньому запальничку, і хотів взяти її щоб підкурити. Поряд, власника майна він не бачив. Телефон пам`ятає, але наміру його брати він не мав. Коли підійшов власник вантажного автомобіля, то він не тікав, хоча мав можливість втекти через інші двері. Вони сіли в авто, щоб поговорити і після чого власник вантажного автомобіля його відпустив.

Після цього, він зайшов в АТБ і купив пиво і воду та поїхав з ОСОБА_11 далі.

В подальшому, на парковці вони зачепилися бампером за залізяку і на нього напали.

Power Bank він взяв в машині, через відчинене вікно.

Цивільна дружина нічого про це не знала.

«Епізод І»
По даному епізоду, обвинувачений ОСОБА_3 визнав, що вчинив крадіжку належних ОСОБА_6 майна та грошових коштів.

Зокрема надав покази про те, що 20 травня 2020 року він із цивільною дружиною - ОСОБА_11 , в першій половині дня, приїхали до м. Біла Церква, з метою навідати родичів останньої.

В місці, де було багато магазинів, вулиці не пам`ятає, він попросив її зупинитися, щоб придбати води. На парковці побачив автомобіль, марки не пам`ятає, де в салоні лежала барсетка і телефон. Біля цього автомобіля нікого не було і були відчинені двері. Скориставшись тим, що його ніхто не бачить, він дістав барсетку і телефон, всередину не залазив. Телефон марки Самсунг чи ОСОБА_12 , точно не пам`ятає, а гроші були в сумі від 1 000 до 2 000 грн. Він купив воду і вони з ОСОБА_11 поїхали далі.

Окрім цього, винуватість ОСОБА_3 в крадіжці майна та грошових коштів ОСОБА_6 підтверджується іншими зібраними доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_6 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 травня 2020 року, протоколом огляду місця події від 20 травня 2020 року та фото таблицею до нього, протоколом огляду місця події від 20 травня 2020 року, протоколами огляду предмету від 21 травня 2020 року, протоколом отримання предметів/речей від 21 травня 2020 року та диском з відеозаписом з камер відеоспостереження, з будівлі, що за адресою: АДРЕСА_2 від 20 травня 2020 року.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 був допитаний в порядку ст. 353 КПК України.

Перед допитом суд попередив його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Після чого він надав покази про те, що 20 травня 2020 року близько 11 години на власному автомобілі «Сітроен Джампер», разом із дружиною перебували на гуртовій базі «Бджілка». Вони з дружиною зайшли в магазин. Приблизно, через 10 хвилин вийшли з магазину та поїхали за місцем свого проживання. Приїхавши додому, він виявив відсутність барсетки, яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні в автомобілі. В барсетці знаходились грошові кошти в сумі 1 800 грн. та мобільний телефон марки «Huawei P Smart +». Про вказану подію відразу ж повідомив службу «102». Наступного для в районі бази «Бджілка» на землі побачив свою барсетку, в якій не було ні грошей ні мобільного телефону.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20 травня 2020 року, ОСОБА_6 заявив, що 20 травня 2020 року, близько 12:00 год. невідома особа, через незачинені двері автомобіля «Сітроен Джампер», д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився по вул. Я. Мудрого, 65 в м. Біла Церква здійснив крадіжку барсетки з вмістом грошових коштів, в сумі 1 800 грн., пенсійного посвідчення на його ім`я, банківської картки, мобільного телефону Huawei P Smart +, окуляри чорного кольору в чохлі коричневого кольору, ліхтарика.

Згідно із протоколом огляду місця події від 20 травня 2020 року, оглянута земельна ділянка, розміром близько 5х5 м., на якій розташований вантажний автомобіль білого кольору, марки «Сітроен», модель «Джампер», який пошкоджень не має, слідів виявлено не було.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 21 травня 2020 року, в автомобілі марки «Mazda 3», належного ОСОБА_13 , знайдено і вилучено, в тому числі, чорну шкіряну барсетку «Giorgio Armani», в середині якої знаходився мобільний телефони марки «Huawei», синьо-пурпурового кольору, при розблокуванні даного телефону, встановлено ідентифікаційні коди даного телефону IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , даний телефон упаковано до спеціального пакету картонної коробки жовтого кольору, які обмотано скотчем та опечатано ниткою, в кінці якої скріплено биркою з підписами понятих.

Згідно із протоколом отримання предметів/речей від 24 травня 2020 року, ОСОБА_14 передав диск з файлами відеозапису за 20 травня 2020 року події, яка мала місце за адресою: м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого.

Відповідно до відеозапису з камер відеоспостереження, з будівлі, що за адресою: АДРЕСА_2 від 20 травня 2020 року, чоловік одягнутий в чорний одяг, в чорних кросівках з білою підошвою, здійснює рух вздовж магазинів до автомобіля «Сітроен», підходить до лівої дверці, відчиняє її і бере предмет схожий на сумку, після чого з місця події зникає.

Згідно із протоколом огляду предмету від 21 травня 2020 року, проведений огляд картонної коробки білого кольору від мобільного телефону, на лицьовій її стороні присутні написи «IMEI 1: НОМЕР_4 »; «IMEI 2 69346», «S/N: 5MGG7N8».

Відповідно до протоколу огляду предмету від 21 травня 2020 року, проведений огляд картонної коробки, вмістом якої є мобільний телефон марки «Huawei P Smart +», синьо-фіолетового кольору. Дана коробка герметично запакована, пошкоджень не виявлено, опечатана біркою де присутні підписи слідчого та понятих. При розпакуванні коробки всередині виявлено телефон «Huawei P Smart +», синьо-фіолетового кольору. Розблокувавши даний телефон, перейшовши в налаштування - виявлено його IMEI: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_6 .

Оглянуті предмети повернуті на відповідальне зберігання ОСОБА_6

«Епізод ІІ»
По даному епізоду, обвинувачений ОСОБА_3 не визнав, що мав намір на крадіжку майна належного ОСОБА_7 , в автомобіль залазив, щоб взяти запальничку, з метою підкурити цигарку. Коли до нього підійшов ОСОБА_7 , то не тікав, хоча мав можливість, через інші двері. Телефон в авто бачив, але його не брав. Після того, як ОСОБА_7 його відпустив, він зайшов в АТБ купив пиво і воду та поїхав з ОСОБА_11 далі.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_3 винуватості, у вчиненні злочину щодо ОСОБА_7 , суд вважає, що вона доведена показами обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_7 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20 травня 2020 року, протоколом отримання предметів/речей від 21 травня 2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 травня 2020 року, оптичним CD-R диском з відеозаписом з камер відеоспостереження з будівлі магазину АТБ, що по бул. Олександрійському 44/2 в м. Біла Церква від 20 травня 2020 року.

Зокрема, ОСОБА_3 не заперечував, що перебував біля магазину АТБ та залазив в автомобіль, який перебував в користуванні ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_7 був допитаний в порядку ст. 353 КПК України.

Перед допитом суд попередив його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Після чого, він надав покази про те, що 20 травня 2020 року на автомобілі «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 під`їхав до магазину АТБ по бульвару Олександрійському, 44/2, в м. Біла Церква. Вийшовши з автомобіля, пішов в сторону магазину, двері кабіни не закривав. Пройшовши трохи, помітив, що двері кабіни закриваються. Повернувшись до автомобіля, побачив, що в кабіні знаходиться незнайомий чоловік, який в руках тримав мобільний телефон «Redmi 6», чорного кольору, який належить ОСОБА_7 . Гроші, документи той чоловік не брав, не встиг. Витягнув того чоловіка з салону автомобіля, потім засунув назад в машину, перевірив чи не взяв він чогось іншого. Пасажирські двері були закриті. Цього ж дня звернувся з письмовою заявою до поліції.

Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20 травня 2020 року, ОСОБА_7 просив притягнути до відповідальності невідому йому особу, яка 20 травня 2020 року проникла до його автомобіля на бул. Олександрійський, 44/2, близько 13:00 год.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 травня 2020 року, потерпілий ОСОБА_7 впізнав чоловіка на фото № 1, який є ОСОБА_3 .

Згідно із протоколом отримання предметів/речей від 21 травня 2020 року, ОСОБА_15 передала диск з файлами відеозапису з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні АТБ-маркету за адресою: АДРЕСА_3 з відеозаписом події, що мала місце 20 травня 2020 року.

Відповідно до відеозапису, 20 травня 2020 року в АДРЕСА_3 знаходився вантажний автомобіль о 12:47 год. з нього виходить потерпілий ОСОБА_7 , після того як останній відійшов, з`являється ОСОБА_3 пришвидшує ходу і залазить в кабіну, як зачинилися двері, підходить потерпілий ОСОБА_7 і затримує ОСОБА_3 . Після чого, пропонує дістати все з карманів і вони з ОСОБА_3 сідають в кабіну. Через невеликий проміжок часу виходять з неї, і ОСОБА_3 зникає з місця події.

З огляду на досліджені докази, суд критично оцінює покази ОСОБА_3 про те, що він побачив запальничку і до машини залазив, з метою підкурити, оскільки це спростовується відеозаписом з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні АТБ-маркету за адресою: АДРЕСА_3 , за яким він побачивши, як потерпілий ОСОБА_7 покинув автомобіль і відійшов, пришвидшує ходу з відстані, з якої з огляду на висоту автомобіля, неможливо побачити запальничку. При цьому, потерпілий ОСОБА_7 перед тим, як з`явився ОСОБА_3 не палив і об`єктивних даних, що в автомобілі була запальничка не було.

Також, покази ОСОБА_3 , що він не брав телефон належний ОСОБА_7 спростовуються показами потерпілого, яким суд довіряє, з огляду на їх чіткість та послідовність.

В зв`язку із цим, суд оцінює їх критично і вважає неправдоподібними.

«Епізод ІІІ»
По даному епізоду, обвинувачений ОСОБА_3 визнав, що вчинив крадіжку належного ОСОБА_8 майна.

Також, його винуватість підтверджується показами потерпілого ОСОБА_8 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20 травня 2020 року, протоколом отримання предметів/речей, відеозаписом з камери відеоспостереження події, що мала місце 20 травня 2020 року, що встановлена на приміщенні кав`ярні «Арома Кава», яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, протоколом огляду та перегляду відеозапису від 21 травня 2020 року та фототаблицею до нього, протоколом огляду місця події від 20 травня 2020 року та фототаблицею до нього, протоколом огляду місця події від 20 травня 2020 року та диском до нього, протоколом огляду предмету від 21 травня 2020 року.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_8 був допитаний в порядку ст. 353 КПК України.

Перед допитом суд попередив його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Після чого він надав покази про те, що 20 травня 2020 року близько 12 години він приїхав до ТРЦ «Вега», розвантажував товар, двері в машині не зачиняв, в бардачку знаходився Power Bank. Підозрілих людей, біля його автомобіля не помічав. Близько 15 години, цього ж дня виявив, що відсутній ОСОБА_16 . Зрозумів, що хтось його викрав. Цього ж дня написав заяву до поліції. Викрадене майно повернуто, його знайшли у особи, що вчинила крадіжку.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20 травня 2020 року, в якому потерпілий ОСОБА_8 просив притягнути до відповідальності невідому йому особу, яка 20 травня 2020 року близько 13:00 год. проникла до його автомобіля, марки «Рено», моделі «Трафік» звідки вчинила крадіжку належного йому майна.

Згідно із відеозаписом з камери відеоспостереження події, що мала місце 20 травня 2020 року, що встановлена на приміщенні кав`ярні «Арома Кава», яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, вбачається, що ОСОБА_3 о 13:55 перебував біля паркінгу, з маскою на підборідді, в чорному спортивному костюмі, та чорних кросівках з білою підошвою, потерпілий ОСОБА_8 розвантажував товар, помітивши, що останній пішов за черговою коробкою, ОСОБА_3 підійшов до передньої правої дверці зеленого автомобіля і стояв там близько пів хвилини, і після того як потерпілий ОСОБА_8 почав рух в його сторону, ОСОБА_3 зник.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20 травня 2020 року та фототаблиці до нього, оглянута земельна ділянка 7 х 7 метрів, що розташована поруч з ТРЦ «Вега» по вул. Героїв Небесної Сотні 2 «а» в м. Біла Церква, де виявлено автомобіль марки «Рено», моделі «Трафік» д.н.з. НОМЕР_3 , зеленого кольору, при відчиненні його дверей було виявлено відкритий бар дачок, зі слів власника викрадено білий Power Bank та документи які йому належать, слідів злому не виявлено.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 21 травня 2020 року, в автомобілі марки «Mazda 3», належного ОСОБА_13 , знайдено і вилучено, в тому числі, автономний зарядний пристрій типу Power Bank білого кольору марки «Smart Tech» із дротом типу «USB», який поміщено до спеціального пакету № 7060634.

Згідно із протоколом огляду предмету від 21 травня 2020 року, за участю потерпілого ОСОБА_8 , об`єктом огляду був спеціальний пакет № 7060634 та його вміст, в ході огляду даного предмету, потерпілий ОСОБА_8 вказав на те, що портативний зарядний пристрій прямокутного кольору виготовлений з пластиком, до якого приєднаний дріт довжиною 20 см і на корпусі якого є написи «Smart Tech» та «Сapacity: 50000 mAh 3.7 V/38.5 Wh, належний йому і що саме він був викрадений близько 13:00 год. 20 травня 2020 року з салону автомобіля «Рено Трафік».

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставини передбачені ст. 66, 67 КК України, судом не установлені.

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі ЄУН № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно із ст. 16 КК України, кримінальна відповідальність за готування до кримінального правопорушення і замах на кримінальне правопорушення настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчене кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 КК України, при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді: позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно із ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, за вчинення незакінченого замаху на злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України може бути призначене покарання від трьох до чотирьох років і шести місяців позбавлення волі.

Таким чином, з огляду на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до тяжких злочинів, кількість епізодів 3, які вчинені в різних місцям м. Біла Церква та останній з яких вчинений після того, як потерпілий ОСОБА_7 спіймав і відпустив ОСОБА_3 після замаху на крадіжку, а також враховуючи дані про особу ОСОБА_3 , який раніше судимий на території Республіки Грузія, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі та за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі.

Окрім зазначеного, призначаючи покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, суд врахував, що він не довів свій умисел до кінця виключно через те, що його помітив та зупинив потерпілий ОСОБА_7 , вже коли ОСОБА_3 заволодів телефоном і мав намір покинути місце злочину.

Суд вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання п`ять років і шість місяців позбавлення волі.

Суд вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України немає, адже пом`якшуючі покарання обставини, передбачені ст. 66 КК України, судом не установлені.

Суд зазначає, що зважаючи на те, що призначене покарання ОСОБА_3 є більшим за п`ять років позбавлення волі, до нього не можуть бути застосовані положення ч. 1 ст. 75 КК України.

Тоді як, інших підстав для звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 , судом не установлено.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за доцільне зарахувати ОСОБА_3 в строк відбутого покарання, строк його попереднього ув`язнення з 20 травня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення експертизи № 1629 від 26 травня 2020 року, витрати на проведення експертизи становлять 190 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановами про визнання речовим доказом від 21 травня 2020 року, «DVD-R», диск № PSP33OXO12005757Z з файлом відеозапису з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні кав`ярні «Арома кава», яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2 «а»; «DVD-R» диск № PSP33OXO12010350J з файлами відеозаписів з камер відеоспостереження, що встановлені на приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 ; CD-R» диск № LH3117XAO8102870D3 з файлами відеозаписів з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні ТОВ «АТБ-Маркет», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, - зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання; мобільний телефон «Huawei P Smart+», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 та картонну коробу від нього; портативний зарядний пристрій типу Power Bank «Smart Tech» та картонну коробку від нього; чорну барсетку «Giorgio Armani»; грошові кошти в сумі 221 грн.; інформаційну картку мобільного оператора «Київстар; дві дисконтні картки; дві пари шкарпеток марки «Lee»; папірець із рукописним текстом; упакування печива вагою 1 кг., марки «Delicia», визнані речовими доказами.

Відповідно до п. 3 ч. 6, п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, суд вважає, що речові докази: папірець із рукописним текстом; упакування печива вагою 1 кг., марки «Delicia», - знищити.

Згідно із п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, суд вважає, що речові докази: «DVD-R», диск № PSP33OXO12005757Z з файлом відеозапису з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні кав`ярні «Арома кава», яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2 «а»; «DVD-R» диск № PSP33OXO12010350J з файлами відеозаписів з камер відеоспостереження, що встановлені на приміщеннях за адресою: м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого, 65; CD-R» диск № LH3117XAO8102870D3 з файлами відеозаписів з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні ТОВ «АТБ-Маркет», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, - зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Тоді як, згідно із п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, суд вважає, що речові докази: мобільний телефон «Huawei P Smart+», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 та картонну коробу від нього, портативний зарядний пристрій типу Power Bank «Smart Tech» та картонну коробку від нього, чорну барсетку «Giorgio Armani»; грошові кошти в сумі 221 грн.; інформаційну картку мобільного оператора «Київстар; дві дисконтні картки; дві пари шкарпеток марки «Lee», необхідно повернути власникам.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Отже, під час ухвалення вироку, суд має ухвалити рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за які йому призначене покарання у виді позбавлення волі, він не має міцних соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру, до затримання не працював, у нього відсутнє місце реєстрації на території України, що надає йому можливість легко, без будь-яких наслідків, з метою уникнення покарання, зробити спробу втечі на територію Республіки Грузія, або переховуватися на території України, тобто продовжує існувати ризик, передбачений в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 раніше вчиняв корисливі злочини на території Республіки Грузія, вчинив нові, що установлено даним вироком, до затримання місця роботи чи інших джерел доходів не мав, що з метою пошуку джерел для існування може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд вважає, що оскільки раніше установлені ризики, згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, які суд оцінює як високі, запобігти їм іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою не є можливим.

В зв`язку із цим, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, ОСОБА_3 необхідно продовжити тримати під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-ХІ, установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: … працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

Суд вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, враховуючи відсутність у ОСОБА_3 місця реєстрації на території України та міцних соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру, можливе шляхом визначення застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 158 900 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КК України: з`являтись до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 100, 124, 177, 183, 331, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України п`ять років і шість місяців позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання п`ять років і шість місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбутого покарання, строк його попереднього ув`язнення з 20 травня 2020 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, продовжити тримання під вартою ОСОБА_3 .

Визначити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 158 900 грн.

В разі її внесення звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

Застава може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КК України:

1. З`являтись до суду за першою вимогою.

2. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду.

3. Повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі внесення застави, встановити строк дії покладених судом обов`язків до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 190 грн.

Речові докази:

1. «DVD-R», диск № PSP33OXO12005757Z з файлом відеозапису з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні кав`ярні «Арома кава», яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2 «а»;

2. «DVD-R» диск № PSP33OXO12010350J з файлами відеозаписів з камер відеоспостереження, що встановлені на приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 ;

3. CD-R» диск № LH3117XAO8102870D3 з файлами відеозаписів з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні ТОВ «АТБ-Маркет», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, - зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Речові докази: мобільний телефон «Huawei P Smart+», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 та картонну коробу від нього, - вважати повернутим власнику ОСОБА_6 , згідно із розпискою від 21 травня 2020 року.

Речові докази: портативний зарядний пристрій типу Power Bank «Smart Tech» та картонну коробку від нього, - вважати повернутим власнику ОСОБА_8 , згідно із розпискою від 21 травня 2020 року.

Речові докази: чорну барсетку «Giorgio Armani»; грошові кошти в сумі 221 грн.; інформаційну картку мобільного оператора «Київстар; дві дисконтні картки; дві пари шкарпеток марки «Lee», - повернути власнику ОСОБА_3 .

Речові докази: папірець із рукописним текстом; упакування печива вагою 1 кг., марки «Delicia», - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 КПК України, надати обвинуваченому копію вироку в перекладі на мову, якою він володіє.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1