Провадження №1-кс/127/4693/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 04 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження №0000240 від 20.02.2021,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою, в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на постанову слідчого Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження №0000240 від 20.02.2021. В обгрунтування доводів скарги ОСОБА_3 зазначив, що СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження №0000240 від 20.02.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом підробки невстановленою особою паспорта серії НОМЕР_1 від 28.02.2012. В даному кримінальному провадженні ним подано заяву клопотання про визнання його потерпілим в зв`язку із спричиненням йому моральної та матеріальної шкоди.

04 квітня 2021 року слідчий слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 виніс постанову, згідно з якою відмовив у задоволенні клопотанні про визнання його потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що очевидних та достатніх підстав заподіяння йому моральної або матеріальної шкоди не встановлено, що є підставою для відмови у визнанні потерпілим. Скаржник вважає, що зазначена постанова слідчого є необгрунтованою та такою, що порушує його права та свободи, оскільки жодних відомостей щодо посадової особи, яка 28 лютого 2012 року видала на громадянина ОСОБА_3 паспорт серії НОМЕР_1 немає, а встановити не представляється можливим. Особа, яка заповнювала від його імені Ф №1 не мала права цього робити, а тому наявний умисел внести завідомо неправдиві відомості до Ф №1, а саме заяви про видачу паспорта громадянина України, які призвели до втрати ним власності, оскільки 05 березня 2002 року на громадянина ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності за заповітом, яке він не отримував, а 06 березня 2002 року спадкова квартира АДРЕСА_1 була продана. Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що постанова слідчого від 04 квітня 2021 року, копія якої була направлена йому 19 квітня 2021 року, є незаконною та такою, що порушує його права та свободи, оскільки до цього часу він не може отримати в законний спосіб паспорт громадянина України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримав та просив вимоги скарги задоволити.

Слідчий Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000240 від 20.02.2021, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження №0000240 від 20.02.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом підробки невстановленою особою паспорта серії НОМЕР_1 від 28.02.2012.

01 квітня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому була завдана моральна та матеріальна шкода.

Основний закон України забезпечує кожному право на захист своїх прав та свобод у судовому порядку. Охорона гарантованих Конституцією прав та інтересів є одним із провідних завдань кримінального провадження. Інститут відшкодування шкоди у кримінальному провадженні є необхідним для справедливого судового розгляду та відновлення порушених прав.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Обов"язок розгляду клопотань як загальна умова досудового розслідування є гарантією захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, оскільки надає їм можливість активно впливати на хід досудового розслідування, а також є однією з гарантій всебічного, повного й об"єктивного дослідження обставин кримінального провадження, щодо якого проводиться досудове розслідування.

Кримінальний процесуальний закон (статті 55-59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначив ОСОБА_3 , кримінальним правопорушенням йому була завдана моральна та матеріальна шкода, оскільки до цих пір він не може у законний спосіб отримати паспорт громадянина України та внаслідок злочинних дій він позбавлений права власності на спадкову квартиру.

Згідно з постановою слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04 квітня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим було відмовлено з огляду на те, що в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000240 від 20.02.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на даний час не встановлено очевидних та достатніх підстав заподіяння йому моральної або матеріальної шкоди, а до заяви не додано жодних матеріалів, які підтверджують її заподіяння.

Вважаю, що очевидність та достатність підстав (ч. 5 ст. 55 КПК України) є оціночним судженням, і вони з`ясовуються через слідчі дії. Значення слідчих дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань. Закон покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом"якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає від заявника надання органу досудового розслідування доказів спричинення йому моральної або іншої шкоди для надання йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, приймаючи процесуальне рішення, слідчий, прокурор складає мотивовану постанову, де аргументує прийняте рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчий ОСОБА_4 , в порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, не аргументує прийняте рішення, не спростовує обставини, на які вказує ОСОБА_3 .

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає що скаржником доведена безпідставність відмови у визнанні його потерпілим у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 55, 220, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову слідчого Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000240 від 20.02.2021 - скасувати.

Зобов"язати слідчого Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000240 від 20.02.2021, вручити ОСОБА_3 пам"ятку про процесуальні права та обов"язки потерпілого у відповідності до ч. 2 ст. 55 КПК України протягом 3-х днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: