Справа № 308/45/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

під головуванням судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003716 від 22.11.2019 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, середньо-спеціальною освітою, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.11.2004 року Ялтинським міськрайонним судом АР Крим за п. 1 ч. 2 ст. 115 , п. 2 ч. 2 ст. 115, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 , ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 15 років; Ужгородським міськрайонним судом 18.01.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком три роки; Ужгородським міськрайонним судом 23.12.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком три роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:

12 вересня 2019 року близько 23 годин 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи біля магазину «Світлана», що знаходиться по вул. Минайській, 67, в м. Ужгороді діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись втратою пильності громадянкою ОСОБА_5 , діючи повторно, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «Galaxy J5 (SM-J530F)», сірого кольору, вартістю 2998,60 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим, завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 2998,60 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що у вересні 2019 року він, перебуваючи біля магазину «Світлана», скористався тим, що ОСОБА_5 відволіклася, викрав належний їй мобільний телефон марки «SAMSUNG.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 12 вересня 2019 року, тобто до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом від 23 грудня 2020 року з урахуванням вироку Ужгородського міськрайонного суду від 28 січня 2020 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України.

За таких обставин ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочин, передбачений - ч. 2 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 28 січня 2020 року, застосувавши принцип часткового складання покарань .

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

У відповідності до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений за ч. 2 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_4 засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2020 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на нього обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 471,03 гривні за проведення судової експертизи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1