Справа № 179/1570/19
№ 1-кп/183/456/21

У Х В А Л А
10 серпня 2021 року колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И ЛА :
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_5 , злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України.
11 червня 2019 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 26.08.2020 року змінено на домашній арешт.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, оскільки, на його думку, ризики передбачені п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання існують і на цей час.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 , проти задоволення клопотання заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що вказані прокурором ризики не обґрунтовані та просив відмовити в його задоволенні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечував, надавши суду письмове заперечення, вважаючи, що прокурором ризики та його вина у скоєні інкримінованого йому злочину не доведені, а тому просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 , підтримав клопотання свого підзахисного стосовно зміни йому запобіжного заходу на особисте зобов`язання, мотивуючи свою позицію тим, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, має намір працювати для нормального існування.
Прокурор наполягав на задоволенні свого клопотання.
Представник потерпілого ОСОБА_8 підтримав думку та клопотання прокурора.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд, приходить до наступного.
Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися і на переконання суду залишаються реальними і триваючими та виключають можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який. При цьому, вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до обвинуваченого, не може оцінюватися виключно на підставі явки до суду і його позитивної процесуальної поведінки, а це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь зниження, який не може служити підставою для зміни запобіжного заходу. Крім того, судом враховані мета та підстави застосування запобіжних заходів, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а також суспільна небезпечність кримінального правопорушення, в скоєнні якого він обвинувачується, стан здоров`я та сімейний стан обвинуваченого, наявність у нього постійного місця мешкання.
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_5 , спливає 20 серпня 2021 року, судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку з об`єктивних причин, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, а тому жодних підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на даний час не має.
При цьому суд, враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, виходячи в тому числі і з практики Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо зміни йому запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що обвинуваченим в своєму клопотанні не обґрунтовано та не зазначено взагалі підстав, які свідчать про необхідність застосування більш м`яких обмежень, оскільки виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та бажання займатися підприємницькою діяльністю не є такими обставинами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И ЛА :
Обвинуваченому:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по 03 жовтня 2021 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, крім необхідності звернення до медичних закладів.
Зобов`язати ОСОБА_5 :
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні за його обвинуваченням, у скоєнні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст.263 КК України - відмовити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу на особисте зобов`язання - відмовити.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_3
Суддя ОСОБА_2