Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/240/2021 Справа № 641/2615/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 22.02.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інта, Республіки Комі, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Бізнес Консалтинг Груаа» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
21.02.2020 року приблизно о 18: 50 годині, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21061», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Ньютона від вул. Ржепишевського в напрямку вул. Льва Ландау м. Харкова. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в району буд .131 по вул. Ньютона в м. Харкові, ОСОБА_5 проявив неуважність, діючи необережно, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований автомобіль та не дав дороги пішоходу ОСОБА_3 , який переходив проїзджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
П. 18.1 «Водій» транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»
та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В результаті чого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме: закритий перелом діафіза правої ліктьової кістки на кордоні середньої та нижньої третини, який спричинив тривалий розгляд здоров`я понад 3-х тижнів. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ВАЗ-21061» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 є невідповідності вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Вказані дії ОСОБА_5 , органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав , підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та пояснив суду, що 21.02.2020 року приблизно о 18: 50 годині він рухався на своєму автомобілі ВАЗ 21061 р.н. НОМЕР_1 по вул. Ньютона від вул. Ржепишевського в напрямку Льва Ландау в м. Харкові, його швидкість була менше ніж 40 км/год, на пішохідному переході він за 2-3 метри помітив пішохода ОСОБА_3 та здійснив на нього наїзд. Він зупинився та відразу викликав швидку допомогу. У подальшому він передав потерпілому гроші у розмірі 500 доларів США, про що потерпілим 30.03.2020 року була написана розписка, що він до нього претензій немає. З 18.04.2020 року потерпілий почав в нього просити додаткові кошти, т.я. у нього не зростався перелом. Зазначив, що цивільний позов не визнає.
Крім того, винуватість ОСОБА_5 також підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 21.02.2020 року приблизно о 18-30 годині він повертався додому зі стоянки. В 18-50 він переходив дорогу на пішохідному переході, перед переходом він впевнився, що відсутні машини. Як він побачив, машини були далеко. Коли він почав переходити дорогу, він побачив автомобіль, який не гальмував та не маневрував. Він почав швидше переходити, однак автомобіль здійснив на нього наїзд. В наслідок дій обвинуваченого він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, в наслідок чого йому була спричинена матеріальна та моральна шкода. Спричинену матеріальну шкоду потерпілий оцінює в розмірі 192 699, 13 грн. та просив стягнути солідарно з обвинуваченого та ПАТ « Української пожежно-страхової компанії « , а моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. стягнути з ОСОБА_5 . В процесі розгляду справи потерпілий подав суду заяву про залишення без розгляду його позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.02.2020 року, згідно якому огляд здійснювався у ясну погоду, без опадів, при штучному освітлені, при температурі повітря +2 С в напрямку вул. Ржепишевського до пр. Льва Ландау в м. Харкові. Вид пригоди наїзд на пішохода. Чи змінилась обстановка на місці ДТП до початку огляду- не змінилась. Оглядом встановлено, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться по вул. Ньютона 131 в м. Харкові. Елемент дороги пішоходний перехід. Вид покриття асфальт, стан покриття сухе. Дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 12,1 м. Число смуг для руху в напрямку огляду дві, їх ширина 5,8 м., число смуг для руху назустріч напрямку огляду дві, їх ширина 5,9 м. На проїжджій частині нанесені розмітка «пішоходний перехід» Б. 25.1, Б. 35.2 «подвійна суцільна». Спосіб регулювання руху на цій ділянці- відповідно до знаків ПДР. Місце пригоди знаходиться у зоні дії дорожніх знаків, встановлених по ходу огляду Головна дорога 2.3, «пішоходний перехід» 5.35.1. В зустрічному напрямку Головна дорога 2.3, «пішоходний перехід» 5.35.2. Ділянка дороги (вулиці) в момент огляду освітлена міське електроосвітлення по праву сторону (по ходу руху автомобілів). Загальний стан видимості дороги 200 м., зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 100 м., із ввімкненим світлом фар ближнім 100 м. Оглядовість із кабіни водія на смухі руху автомобіля: вправо 40 м., вліво 40 м. Положення транспортних засобів на місці пригоди транспортний засіб ВАЗ на проїжджій частині відповідно до схеми. Ознаками напряму руху транспортного засобу по кінцевому розташуванню автомобіля. Огляд транспортних засобів: ВАЗ 21061 р.н. НОМЕР_1 бежевого кольору, 1984 р.в. На момент огляду на автомобілі маються пошкодження у вигляді деформації металу кришки капоту зі сторони пасажира (права сторона), розбиття лобового скла, павутиння з правої сторони (сторона пасажира). Тиск повітря в шинах під тиском у всіх колесах. Положення передніх коліс щодо транспортного засобу прямо. Без вантажу. Стану рульового управління працездатне, при потисканні на рульове колесо- колеса обертаються вліво та вправо. Стан гальмівної системи працездатна. При натисканні на педаль гальма вона на пружність, до підлоги не прив.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2020 р., за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , підтверджується місце вчинення злочину вул. Ржепишевського до пр. Льва Ландау в м. Харкові, конкретне місце зіткнення автомобіля з потерпілим, встановлені обставини ДТП.
Висновком експерта № 12-14/167-А/20, згідно якого встановлено, що « у ОСОБА_3 має місце садно в лобно-тімяно-скроневій ділянці зліва, в лівій виличній ділянці та по переднє-зовнішній поверхні правого стегна., закритий ротаційний підвивих першого шийного хребця (атланта) вліво та закритий перелом діафіза правої ліктьової кістки на кордоні середньої та нижньої третини.
Вищевказані ушкодження утворилися в єдиний проміжок часу від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості травматичної поверхні якого в ушкодженнях не відобразилися; закритий перелом діафіза правої ліктьової кістки та закритий ротаційний підвивих першого шийного хребця (атланта) вліво утворився за механізмом удар чи удар-здавлення, садна на голові та правому стегні за механізмом удар-тертя, тертя-ковзання.
При цьому характер ушкоджень не виключає можливості утворення їх в умовах дорожньою-транспортної події, при обставинах відомих з постанови слідчого, медичної документації та відомих зі слів обстежуваного, в строк 21.02.2020 року.
Враховуючи характер та локалізацію вищезазначених тілесних ушкоджень, можна припустити, що у момент первинного контакту із транспортним засобом гр. ОСОБА_3 знаходився у вертикальному або близькому до нього положенню і був звернений правою переднє-боковою поверхнею тіла.
За ступенем тяжкості:
Садно в лобно-тімяно-скроневій ділянці зліва, в лівій виличній ділянці та по переднє-зовнішній поверхні правого стегна, а також закритий ротаційний підвивих першого шийного хребця (атланта) вліво викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою належать до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.
Закритий перелом діафіза правої ліктьової кістки на кордоні середньої та нижньої третини спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою відповідно до п. 2.2.1 «а,б,в» п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості».
Згідно медичної карти № 4381 стаціонарного хворого відділення політравми КНП «МКЛШНД ім. проф. О.І. Мещанинова» ХМР на ім`я ОСОБА_3 , встановлено: «алкотест 0,00 %». Згідно методичних рекомендацій МОЗ України «Про порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» матеріалом для дослідження виявлення та визначення концентрації алкоголю в біологічних середовищах можуть бути кров, слина та сеча. В наданій медичній документації будь-яких даних про проведення токсикологічного дослідження біологічних середовищ на наявність алкоголю не має. Відповідно даних рекомендацій дихальний алкотест не є методом, який використовується при проведенні судово-медичної експертизи. На підставі вищевказаного відповісти на питання про алкогольне сп`яніння викладене в постанові слідчого не є можливим.

Висновком експерта № 7/342СЕ-20 від 16.03.2020 року, відповідно до якого:
«На момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ-21061» р.н. НОМЕР_1 перебувала в працездатному, але технічно несправному стані, через негальмування гальмівних механізмів задніх коліс.
До ДТП робоча гальмівна система перебувала в працездатному стані, оскільки загальмовувались передні колеса.
На момент експертного огляду та до ДТП рульове керування автомобіля «ВАЗ-21061» р.н. НОМЕР_1 перебувало в працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які б могли впливати на його вихідні параметри.
На момент експертного огляду та до ДТП ходова частина автомобіля «ВАЗ-21061» р.н. НОМЕР_1 перебувала в працездатному, але технічно несправному стані, через підтікання рідини із амортизатора заднього лівого колеса, підвищеним зносом малюнку протектору переднього лівого колеса та встановлення на передню вісь автомобіля різних моделей шин з різним малюнком протектору.
З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, відповісти на питання про те, чи виникла вказана несправність робочої гальмівної системи, до ДТП або в її результаті, не представляється можливим.
З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішення питання про те, и виникли несправності рульового керування до ДТП або в її результаті, позбавлене логічного сенсу.
Виявлені несправності ходової частини, виникли до ДТП.
З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання про те, чи міг вказану несправність робочої гальмівної системи виявити водій автомобіля «ВАЗ-21061», якщо так то при яких умовах, не представляється можливим.
З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішення питання про те, чи міг несправність рульового керування виявити водій автомобіля «ВАЗ-21061», якщо так, то при яких умовах, позбавлене логічного сенсу.
Виявлені несправності ходової частини водій міг виявити шляхом огляду транспортного засобу перед початком експлуатації ».

Висновком результатів автотехнічної експертизи № 7/404/405СЕ-20 від 19.03.2020 підтверджено, що в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ-21061», ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, в діях водія автомобіля «ВАЗ-21061», ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності вимогам п. 18.1. Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не одружений.

Згідно рекомендацій, зазначених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», Судом звертається увага на те, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

З урахуванням даних рекомендацій, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, пом`якшуючу та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також позицію потерпілого щодо суворості покарання, а тому, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді обмеження волі.

Таким чином, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, за необхідне призначити обвинуваченому покарання, застосувавши до нього положення ч. 1 статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, обвинувачений усвідомлюючи небезпеку керував технічно несправним автомобілем, а саме: негальмування гальмівних механізмів задніх коліс, підвищений знос малюнку протектору переднього лівого колеса та встановлення на передню вісь автомобіля різних моделей шин з різним малюнком протектору, а тому суд приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк один рік.
Крім того, потерпілим був поданий цивільний позов, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_3 зазначив, що в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою йому були спричинені тілесні ушкодження та він проходив лікування. З 21 по 24 лютого 2020 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова». Після виписки він продовжив лікування в Міжнародній мережі медичних клінік «ОН Клиник». Обвинувачений ОСОБА_7 надав йому в рахунок компенсації спричиненої шкоди у розмірі 500 доларів США. 18.04.2020 року у ОСОБА_3 було встановлено не зрійсшийся перелом правого передпліччя, тому його амбулаторне лікування і досі триває. У зв`язку з ДТП ним була втрачена працездатність, понесені матеріальні збитки та спричинені моральні страждання. Оскільки під час ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «Українська пожарна страхова компанія». З страхової компанії та ОСОБА_5 підлягає стягненню страхове відшкодування за непрацездатність у розмірі 13854,13 грн, не отриманий дохід за 3 місяці до подання позову у розмірі 20169 грн., не отриманий дохід, який очікується ще 6 місяців у розмірі 20169 грн., 90000 грн. додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду. Також діями ОСОБА_5 йому було спричинено моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 300000 грн., в обґрунтування спричинення моральної шкоди зазначив, що у зв`язку з ДТП він втратив здоров`я та працездатність, роботу адвоката, йому були спричиненні пошкодження обличчя, він переживає стрес в зв`язку з необхідністю адаптуватися до нових дискомфортних умов існування життєдіяльності.
Обвинуваченим ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження неотриманих доходів та не підтверджено який дохід він отримував до отримання тілесних ушкоджень. Відсутні підтвердження необхідності посиленого лікування на суму 90000 грн. 30.03.2020 він передав потерпілому грошові кошти у розмірі 500 доларів США, тому вважає, що в повному обсязі відшкодував потерпілому спричинену шкоду. Крім того на момент ДТП його відповідальність була застрахована, тому спричинена шкода повинна бути відшкодована страховою компанією.
Цивільним відповідачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було подано відзив на позов, в якому заначено, що позивач не звертався до страхової компанії із повідомленням про ДТП та жодних документів, передбачених ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав. Позивач просить стягнути грошові кошти за втрату працездатності, однак не давав доказів підтвердження непрацездатності, крім того не надано жодних доказів про те, що ОСОБА_3 працює адвокатом та отримує дохід від правової діяльності. Моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, рахується не від обсягу передбаченого Полісом ліміту відповідальності, а від обсягу доведеної та обґрунтованої суми заподіяної шкоди з якої розраховується та виплачується страхове відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого. Просив у задоволенні позову відмовити.
В процесі розгляду справи потерпілий подав суду заяву про залишення без розгляду його позову в частині стягнення матеріальної шкоди, а тому суд залишає позовну заяву ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я , може бути відшкодавана одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Крім того, враховуючи що цивільно- правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована, то потерпілий ОСОБА_3 має право звернутися до страхової компанії щодо відшкодування спричиненої йому моральної шкоди у розмірі, визначеному ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 р № 1961-IV.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з обвинуваченого, аналізуючи обставини вчинення злочину, часткового відшкодування обвинуваченим шкоди в розмірі еквівалентної 500 доларів США, суд приходить до висновку, що з врахуванням спричинених потерпілому тілесних ушкоджень і душевних страждань, на його користь слід стягнути з обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
Судові витрати, пов`язані з проведенням автотехнічної експертиз № 7/342СЕ-20 від 16.03.2020 в розмірі 3768,24 грн., № 7/404/405СЕ-20 від 19.03.2020 в розмірі 1884,12 грн підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2020 року , належить скасувати.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді ДВОХ років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк на ОДИН рік.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового злочину й, виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3 ст.76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: - консультативний висновок лікаря-спеціаліста від 29.08.2019; висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи № 217-2019 від 29.08.2019 зберігати в кримінальному провадженні протягом всього часу його зберігання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2020 року на автомобіль « ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , передавши його власнику ОСОБА_8 .

Цивільний позов ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_9 та ПрАТ«Українська пожежна страхова компанія « залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 5000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя - ОСОБА_1