Справа № 372/1286/21
Провадження 1-кс-418/21
ухвала
Іменем України

27 травня 2021 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 40000001 від 25.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яке погоджено прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відповідно до оперативної інформації щодо службових осіб Головного управління Держгеокадастру в Київській області, Обухівського районного держгеокадастру в Київській області, а також землевпорядних організацій, які за попередньою змовою групи осіб організували незаконну приватизацію земельних ділянок на території Обухівського районну, Київської області. Встановлено, що Обухівською РДА 20.08.2020 року, розпорядженням №315 було затверджено містобудівну документацію, а саме «Детальний план території земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва в межах Української міської ради Обухівського району Київської області в межах кадастрового кварталу :04:057», однак службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Київській області Обухівського району було видано накази на приватизацію земельних ділянок, а також їх затверджено без відповідних погоджень з Обухівською РДА Київської області, з використанням підроблених документів.
Також під час досудового розслідування було встановлено та допитано в якості свідка ОСОБА_5 , яка повідомила, що звернулася до центру надання адміністративних послуг Обухівської районної державної адміністрації Київської області з клопотанням про надання останній у приватну власність земельну ділянку згідно Конституції України. 01.06.2020 року останній було надано уповноваженими особами Обухівської РДА розпорядження «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Української міської ради Київської області» Останній орієнтовно розуміючи та знаючи де територіально розташована виділена йому земельна ділянка, виїхав на місцевість де ознайомився з сусідами суміжних земельних ділянок та від них останній стало відомо, що ними вже розроблений детальний план території для індивідуального дачного будівництва на дану територію. Оскільки один з суміжників був замовником розробки детального плану території за що сплатив грошові кошти, остання в свою чергу компенсувала йому частину витрат. Після цього, разом з суміжниками земельних ділянок вони колективно звернулися до Обухівського міськрайонного виробничого відділу КОФ «Центр ДЗК» для укладення та підписання договору про розроблення проектної документації із землеустрою, після чого був підписаний договір. Та в подальшому розробник подав проектну документацію для її погодження до відділу містобудування та архітектури Обухівської РДА та отримав відповідний висновок про погодження проекту. Також було здійснено виїзд на місцевість комісією, яка склала відповідний акт «обстеження земельних насаджень земельної ділянки». Після цього проект землеустрою неодноразово подавався розробником на погодження до відділу в Обухівському районі головного управління Держгеокадастру в електронному вигляді, однак погоджений не був та будь яких відповідей про причини непогодження надано не було. Після цього остання звернулася до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з проханням розібратися з яких причин проект залишився без розгляду, на що було отримано відповідь про те, що останній відмовлено у завантаженні проекту землеустрою у зв`язку з тим, що дана документація із землеустрою в електронній формі не відкривається для перегляду. Після чого ОСОБА_5 , стало відомо, що в публічній кадастровій карті на виділеній останній території вже є сформовані земельні ділянки іншої конфігурації та рахуються як приватна власність. Після чого остання вирішила звернутися до правоохоронних органів, оскільки на думку останньої, службовими особами Держгеокадастру, які мають доступ до всієї інформаційної бази в перевищенні своїх службових повноважень навмисно відбувалось блокування погодження проекту землеустрою для того щоб незаконним шляхом заволодіти земельними ділянками на користь інших.
Також було допитано в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яким також стало відомо, що на виділених їм територіях вже є сформовані земельні ділянки іншої конфігурації та рахуються як приватна власність, тому на думку всі вище зазначених осіб, службовими особами Держгеокадастру, які мають доступ до всієї інформаційної бази в перевищенні своїх службових повноважень навмисно відбувалось блокування погодження проекту землеустрою для того щоб незаконним шляхом заволодіти земельними ділянками на користь інших.
Також до Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло колективне звернення про те, що ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , також зверталися до центру надання адміністративних послух ІНФОРМАЦІЯ_1 з клопотаннями про надання останнім у приватну власність земельні ділянки згідно КУ. В подальшому останнім було надано Обухівською РДА розпорядження «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Козинської селищної ради Київської області». Також головою Обухівської РДА було винесено розпорядження від 16.07.2020 року №263 згідно якого ОСОБА_17 , було визначено як замовника та поки останні визначалися з розробником детального плану території, стало випадково відомо, що 11.02.2021 року в публічній кадастровій карті на виділеній території вже є сформовані земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :06:010:0018, :06:010:0019, :06:010:0020, та рахуються як приватна власність для індивідуального садівництва.
Земельні ділянки з кадастровими номерами :06:010:0018, :06:010:0019, :06:010:0020 у кримінальному провадженні, є матеріальними об`єктами та такими, які незаконно вибули у приватну власність і стали об`єктами злочинних дій, а тому на підставі викладеного 19 квітня 2021 року слідчим Обухівського РУП ГУНП в Київській області винесено постанову про визнання вище вказаних земельних ділянок речовими доказами.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене чинним КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація здійснюється за принципом екстериторіальності в межах України. Державною реєстрацією юридичних осіб - є офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Державним реєстратором є особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус. Оскільки саме державна реєстрація на право власності на земельні ділянки є моментом переходу права власності від однієї особи до іншої вбачається необхідним також застосування заборони державним реєстраторам у проведенні реєстраційних дій щодо внесення змін на право власності на земельні ділянок з кадастровими номерами :06:010:0018, :06:010:0019, :06:010:0020.
Незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вище зазначені земельні ділянки та заборони державним реєстраторам у проведенні реєстраційних дій щодо внесення змін щодо права власності на них, може призвести до їх відчуження (зникнення), втрати або настання інших наслідків.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передача майна.
У зв`язку з чим подальше користування та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами: :06:010:0018, :06:010:0019, :06:010:0020 призведе до їх псування.
Отже, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, воєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.
Так, застосування арешту на вказане майно дозволить припинити кримінальне правопорушення та унеможливить подальше його відчуження на користь інших осіб, а заборона на проведення подальшого будівництва унеможливить надасть можливість органу досудового розслідування провести об`єктивне та неупереджене розслідування кримінального провадження для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, винних осіб, що відповідає завданням та меті його проведення.
Ураховуючи вищевикладене, а також те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на земельні ділянки перешкодить всебічному, повному та об`єктивному досудовому розслідуванню, слідчий просить клопотання задовольнити.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, в клопотанні просила розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просила не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Власники майна в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання слідчого про накладення арешту, слід задовольнити.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського РуП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт, на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:010:0018, :06:010:0019, :06:010:0020.
Заборонити будь-яким фізичним та юридичним особами здійснювати будь-яку господарську діяльність на земельних ділянках з кадастровими номерами :06:010:0018, :06:010:0019, :06:010:0020.
Заборонити державним реєстраторам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів (посадовим особам Мінюсту, нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності та користування, зміни власників та користувачів, зміни форми власності та порядку користування земельними ділянками :06:010:0018, :06:010:0019, :06:010:0020.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1