Справа № 342/6/21
Провадження № 1-кп/342/141/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 12.04.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України,

раніше судимого 26.10.2018 Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,

звільнений 18.07.2019 по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений - ОСОБА_3
захисник - ОСОБА_5
потерпілі ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
в с т а н о в и в:
На розгляді Городенківського районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилається на те, що 18.08.2020 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. 10.09.2020 Городенківським районним судом Івано-Франківської області застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 84 080 гривень до 05.11.2020. У подальшому, в ході досудового розслідування Івано-Франківським міським судом ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 84080 гривень з покладенням відповідних обов`язків до 15.12.2021. Прокурор зазначає, що підстав для зміни чи скасування ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочини, у вчиненні яких він підозрюється, згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, за вчинення яких відповідно до ч.3 ст.185 КК України передбачено позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Також прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування обвинуваченого від суду, оскільки він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжких злочинів у вигляді позбавлення волі; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до прокурора чи суду та переховуватися від суду; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та в подальшому може займатися злочинною діяльністю задля отримання доходів. Вказані ризики існують і на даний час. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. Враховуючи вищенаведені ризики, репутацію підозрюваного, наявність неодноразових судимостей за вчинення корисливих злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечив щодо заявленого клопотання прокурора, підтвердив, що отримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ознайомився з ним.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився із думкою захисника, не заперечив щодо клопотання прокурора, підтвердив, що отримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ознайомився з ним.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 погодились з клопотанням прокурора. Потерпілий ОСОБА_7 утримався щодо заявленого клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 13.01.2021 обрано ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів. Строк дії ухвали до 13 березня 2021 року включно. Визначено ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину - рішення у справі «Москаленко проти України».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час, не виходить за межі розумного строку; він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 13.03.2021 року, однак судовий розгляд по кримінальному провадженню триває, є підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначила прокурор у клопотанні. Враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, оскільки не працює, неодружений, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, санкція за вчинення яких в разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тому інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого. При цьому суд враховує дані про обвинуваченого, а саме його вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість перебування під вартою.

Обставин, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Наведене дає підстави суду для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави суд враховує положення ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України та вважає необхідним визначити заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2021 (2270 грн) становить 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень. Окрім цього, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, враховуючи наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, та вважає, що слід продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 196-198, 205, 331, КПК України,

у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Котовськ, Одеської області, зареєстрованому та проживаючому у АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 до 02 травня 2021 року включно.

Визначити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_3 за кожною вимогою прибувати до прокурора та суду та покласти на нього до 02.05.2021 такі обов`язки:

- з`являтись на виклик до прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це суд;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

Попередити ОСОБА_3 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1