КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/6650/17 Провадження № 11-кп/824/1915/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003900 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року та постановити нову, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 та обрати ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року обвинуваченому ОСОБА_11 у ОСОБА_12 у ОСОБА_13 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 12 квітня 2021 року включно.
Таке рішення суд мотивував з урахуванням того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не перестали існувати, при цьому відсутні докази, які би свідчили про те, що на даний час змінилися обставини, які були підставами для застосування обвинуваченому найбільш суворого виду запобіжного заходу і продовження строку його дії. Також суд врахував особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 , який хоча й має міцні соціальні зв`язки, проте тривалий час перебував у розшуку, на виклики до суду не з`являвся, а також те, що останнього, який перебуває у статусі обвинуваченого, знову повідомлено про підозру, що у своїй сукупності свідчить, що ухилення ОСОБА_7 від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є реальним. Також суд врахував, що судове провадження триває, відтак можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків продовжує існувати.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Захисник, посилаючись на низку рішень ЄСПЛ звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував того, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, при цьому стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, судом першої інстанції не розглянуто можливості застосування щодо обвинуваченого інших запобіжних заходів.
Як зазначає апелянт, суд першої інстанції не врахував позицію, викладену в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».
Також, захисник вказує, що при продовженні ОСОБА_7 строків тримання під вартою суд першої інстанції не врахував дотримання вимог розумного строку тримання під вартою.
Апелянт посилаючись на Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (Закону № 838-VIII) зазначає, що ОСОБА_7 без вироку суду відбув вже більше 7,5 років покарання, що перевищує максимальний строк покарання, який може бути призначений судом.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що під час судового розгляду обвинувачення за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України щодо ОСОБА_7 не підтвердилось, а викладені в обвинувальному акті обставини про даний злочин є лише припущенням, яке не містить жодних доказів, відтак суд зобов`язаний був застосувати положення ч. 3 ст. 183 КПК України та розглянути питання про обрання альтернативного запобіжного заходу.
Апелянт також вважає, що стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів вини ОСОБА_7 і в інших інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, як зазначає захисник, станом на день прийняття оскаржуваної ухвали судом допитано потерпілого та всіх свідків сторони обвинувачення, тому ризик, який зазначався ще в ухвалі суду від 23 лютого 2018 року втратив свою актуальність.
Також, апелянт вказує на те, що поза увагою суду першої інстанції залишився стан здоров`я ОСОБА_7 та документи, які підтверджують, що такий стан незадовільний та, що тримання ОСОБА_7 в ITT ГУ НП в м. Києві завдає йому страждань у зв`язку із відсутністю там умов для надання відповідного лікування та дотримання його прав, передбачених ЗУ «Про попереднє ув`язнення».
Як зазначає апелянт, поза увагою суду залишилось те, що вирок Деснянського районного суду м. Києва 07 серпня 2020 року про засудження ОСОБА_7 за втечу з-під варти, не набув законної сили та даним вироком ОСОБА_7 залишено міру запобіжного заходу у вигляді застави, що, на думку захисника, нівелює ризик втечі ОСОБА_7 чи іншим чином переховування від суду.
Також захисник зазначає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відбувалось без письмового клопотання прокурора, яке необхідно було вручити стороні захисту не пізніше ніж за 3 години до початку його розгляду, чим було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки не надано часу для його підготовки.
Крім того, судом без письмового клопотання сторони обвинувачення відбувається постійне продовження ОСОБА_7 терміну тримання під вартою до того, як попереднє рішення суду буде переглянуто в апеляційній інстанції.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор та представник потерпілого ОСОБА_10 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, тривалий час перебував у розшуку, на виклики суду не з`являвся, перебуваючи у статусі обвинуваченого був знову повідомлений про підозру, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може ухилятись та переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд врахував, що судове провадження ще не закінчено, що також свідчить про існування можливості незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Також апеляційний суд зазначає, що посилання захисника в апеляційній скарзі на тривалість перебування обвинуваченого під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що досліджені під час судового розгляду докази не підтверджують причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою.
При цьому апеляційний суд зазначає, що оцінка доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Необґрунтованими апеляційний суд вважає також доводи захисника про порушення права ОСОБА_7 на захист у зв`язку із неврученням йому завчасно клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки як вбачається із оскаржуваної ухвали, питання про продовження строків тримання під вартою вирішувалось в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України.
Також не є порушенням вимог кримінального процесуального законодавства розгляд судом першої інстанції питання доцільності подальшого перебування під вартою обвинуваченого за умови перебування на розгляді суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на попередню ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, твердження апелянта про те, що ризик втечі обвинуваченого з-під варти чи переховування від суду нівельований, оскільки вирок, за яким ОСОБА_7 був засуджений за втечу з-під варти не набув законної сили, не може слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_11 уОСОБА_12 у ОСОБА_13 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 12 квітня 2021 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4