УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/7796/21

Провадження № 1-кс/638/1306/21

02.06.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора Шевченківської окружної прокуратури

міста Харкова ОСОБА_3

з участю підозрюваного ОСОБА_4

з участю захисників підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення у сфері господарської та службової діяльності СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження №0000061 від 27.04.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панченкове, Свердловського (з 2016 року - Довжанського) району Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Богодухівському, Валківському, Золочівському, Коломацькому, Краснокутському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника відділення у сфері господарської та службової діяльності СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження №0000061 від 27.04.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що наказом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про призначення ОСОБА_4 » №515-к від 21.06.2017 року ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Богодухівському, Валківському, Золочівському використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.
Начальником Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 31.03.2020 року затверджено Посадову інструкцію начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Богодухівському, Валківському, Золочівському, Коломацькому, Краснокутському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - Посадова інструкція), з якою ОСОБА_4 ознайомився 31.03.2020 року.
Згідно п. 1, 4 розділу 3 Посадової інструкції ОСОБА_4 , будучи начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Богодухівському, Валківському, Золочівському, Коломацькому, Краснокутському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області здійснює керівництво діяльності вказаного відділу, здійснює в межах наданих повноважень державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, охорони земель усіх категорій та форм власності.
Відповідно до п. 1 розділу 4 Посадової інструкції ОСОБА_4 має право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог земельного законодавства та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, надавати обов`язкові до виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог земельного законодавства, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.
Так, в ході виконання своїх службових обов`язків в квітні 2021 року, точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 стало відомо, що не маючи правовстановлюючих документів на земельні ділянки загальною площею близько 15 га, які знаходяться біля села Мар`їно Богодухівського району Харківської області, зокрема навколо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0429, громадянин ОСОБА_8 здійснює обробіток вказаних земельних ділянок, які перебувають у державній власності.
Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, а саме на одержання від ОСОБА_8 грошових коштів у якості неправомірної вигоди за не складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за самовільне зайняття вищезазначених земельних ділянок загальною площею близько 15 га, відповідальність за яке передбачено ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У зв`язку із чим, в другій половині квітня 2021 року, точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 та призначив останньому зустріч поблизу автостанції, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Валки, проспект Героїв Чорнобиля, 15.
Надалі, того ж дня, ОСОБА_4 , реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе, перебуваючи поблизу автостанції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся із ОСОБА_8 та в ході зустрічі запропонував останньому, за умови надання йому, ОСОБА_4 , неправомірної вигоди у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень України не складати відносно нього, ОСОБА_8 , протокол про адміністративне правопорушення за самовільне зайняття вищезазначених земельних ділянок загальною площею близько 15 га, відповідальність за яке передбачено ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе, ОСОБА_4 , 12.05.2021 року близько 11 год. 30 хв., попередньо призначивши ОСОБА_8 зустріч, зустрівся з останнім поблизу стаціонарного поста патрульної поліції в м. Валки, Харківської області на околиці автодороги МОЗ, де в ході зустрічі знову повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання йому, ОСОБА_4 , неправомірної вигоди у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень України, за не складання відносно нього, ОСОБА_8 , протоколу про адміністративне правопорушення за самовільне зайняття вищезазначених земельних ділянок загальною площею близько 15 га, відповідальність за яке передбачено ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе, 18.05.2021 року близько 16 год. 30 хв. зустрівся з ОСОБА_8 на АЗС «ОВІС» за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул. Залізнична, буд. 31, де в ході зустрічі з останнім, змінив суму неправомірної вигоди та повідомив ОСОБА_8 , шляхом друкування цифр на своєму мобільному телефоні, про необхідність надання йому, ОСОБА_4 , неправомірної вигоди у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень України, за не складання відносно нього, ОСОБА_8 , протоколу про адміністративне правопорушення за самовільне зайняття вищезазначених земельних ділянок загальною площею близько 15 га, відповідальність за яке передбачено ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе, 24.05.2021 близько 15 год. 30 хв., в ході телефонної розмови із ОСОБА_8 , призначив останньому зустріч поблизу кафе «Італійський тракт» за адресою: Харківська область, смт. Мала Данилівка, вул. Малоданилівський шлях, 153, де ОСОБА_4 , того ж дня, близько 15 год. 35 хв. в ході зустрічі з ОСОБА_8 , повідомив останньому про необхідність зміни місця зустрічі, мотивуючи це великою кількістю автомобілів поруч та у зв`язку із цим повідомив ОСОБА_8 про необхідність їхати за ним, ОСОБА_4 .
Після чого, одразу ж ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 прослідував на вказаному автомобілі до узбіччя дороги поблизу Готельно-банного комплексу «Поле чудес» за адресою: Харківська область, смт. Мала Данилівка, вул. Залізнична, 1Б, де зупинився, а ОСОБА_8 , в свою чергу, сів на пасажирське сидіння вказаного автомобіля.
Після чого, 24.05.2021 року близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в автомобілі ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 на узбіччі дороги поблизу Готельно-банного комплексу «Поле чудес» за адресою: Харківська область, смт. Мала Данилівка, вул. Залізнична 1 Б, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, одержав для себе від ОСОБА_8 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень України за не складання відносно нього, ОСОБА_8 , протоколу про адміністративне правопорушення за самовільне зайняття вищезазначених земельних ділянок загальною площею близько 15 га, відповідальність за яке передбачено ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Богодухівському, Валківському, Золочівському, Коломацькому, Краснокутському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, тобто відповідно до п. 2 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України службовою особою, яка займає відповідальне становище, 24.05.2021 року близько 15 год. 45 хв., перебуваючи в автомобілі ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 на узбіччі дороги поблизу Готельно-банного комплексу «Поле чудес» за адресою: Харківська область, смт. Мала Данилівка, вул. Залізнична, 1Б, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, одержав для себе від ОСОБА_8 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 20000 гривень України за не складання відносно нього, ОСОБА_8 , протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 531 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за самовільне зайняття земельних ділянок, які знаходяться біля села Мар`їно, Богодухівського району, Харківської області, зокрема навколо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0429.
Тобто, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, а саме: одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
31.05.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 , а також його захисники - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, оскільки стороною обвинувачення не доведена обґрунтованість підозри, крім того, ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню доньку, постійне місце реєстрації та проживання, постійне місце роботи, стабільний дохід, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має незадовільний стан здоров`я, літніх родичів, які потребують допомоги, характеризується виключно позитивно. Ризики, які наводить сторона обвинувачення, є недоведеними, а сама лише тяжкість покарання не може бути покладена в обґрунтування необхідності даного виду запобіжного заходу.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, що визначають доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, начальник відділення у сфері господарської та службової діяльності СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 обмежився лише переліком законодавчих підстав для його застосування, водночас не довів їх достовірність та неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання. Окрім цього, останнім не доведено тих обставин, що запобігти таким ризикам, як: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні зможе лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на важкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, суд безпосередньо керується нормою прямої дії статтею 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде суперечити п.п. «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, хоча і є співмірним з тяжкістю обвинувачення, однак останнє на даний час не є доведеним.

Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

У відповідності до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Таким чином, вирішуючи клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Відповідно до частини 3 статті 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Так, суд вважає недоведеним наявність передбачених частиною 1 статті 177 КПК України ризиків, зокрема, дані про те, що ОСОБА_4 має намір переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в матеріалах клопотання відсутні і протягом розгляду не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених статтею 177 КПК України, не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 так як з урахуванням його особи, який має стійкі соціальні зв`язки, а саме одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , 2009 року народження, а також батька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом ІІ групи та є тимчасово переміщеною особою, крім того, підозрюваний має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , незадовільний стан його здоров`я: виразкова хвороба шлунку, остеохондроз, порушення функції хребта, позитивну характеристику з місця роботи, а також сукупність усіх обставин, що мали місце, до нього можуть бути застосовані інші міри запобіжних заходів, достатні для запобігання ризиків, вказаних в клопотанні.

Також не обґрунтовано та не доведено, що подальше розслідування кримінального провадження не можливо вчинити без тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В силу статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Сторона обвинувачення не довела наявність обставин, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України, але надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує сторона обвинувачення, а тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України є підстави застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт.У справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 (с) Конвенції.

Таким чином, у зв`язку з тим, що у клопотанні не обґрунтована доцільність обрання відносно підозрюваного саме виключного за своєю суворістю запобіжного заходу, суд дійшов до висновку про необхідність застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає його особі та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 КПК України, на даний час не може запобігти ризикам, які мають місце.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення у сфері господарської та службової діяльності СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження №0000061 від 27.04.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

- заборонити залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали до 02 серпня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за вказаним запобіжним заходом та постановкою вказаної особи на облік покласти на начальника Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: