ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1695/21 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2135/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого,

В С Т А Н О В И Л А:

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_9 за погодженням із головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_10 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Початок строку відбування покарання 08 лютого 2019 року.
Кінець строку відбування покарання 08 лютого 2022 року.
Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні вказаного подання. Прийняте рішення суд вмотивував тим, що матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року.
Не погоджуючись з судовим рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду скасувати та задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення.
Зазначає, що має трьох дітей 2017, 2018, 2019 року народження, усвідомив, що допустив помилку, долучився до програми диференційованого виховного впливу. Дружина перебуває в скрутному становищі. Працевлаштований на об`єкті «Вітана ТМ», заохочувався 3 рази, підтримує соціальні-корисні зв`язки. Вважає, що довів своє виправлення. Факт існування минулих судимостей не може свідчити, що засуджений на даний час не виправився.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

При цьому, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При вирішенні питання щодо можливості застосування до особи ст. 81 КК України слід враховувати також тяжкість призначеного покарання, за що особа була засуджена та чи довела з урахуванням цих обставин своє виправлення.
Встановлено, що початок строку відбування покарання засудженого рахується з 08 лютого 2019 року. З 05 березня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого від 15 лютого 2021 року останній характеризується позитивно, в установі режим триманні не порушував, стягнень не мав, заохочувався один раз; постановою начальника установи з 10.03.2020 року переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації як засуджений, який стає на шлях виправлення. Засуджений характеризується позитивно; допустив порушення режиму тримання, за що мав одне стягнення, внаслідок проведеної виховної роботи змінив свою поведінку на кращу, стягнення зняте у встановленому законом порядку; два рази заохочувався адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.
На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року за вчинення злочину проти власності. Судом першої інстанції небезпідставно враховано, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі і корисливих злочинів. Вказана обставина беззаперечно не може бути безумовною підставою для відмови в застосуванні ст. 81 КК України, однак, характеризує особу як таку, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_7 раніше звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, в цей період вчинив нові злочини, за які був засуджений 14.04.2005 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі. В подальшому ОСОБА_7 був звільнений умовно-достроково на 3 місяці 3 дні, але продовжив вчиняти кримінальні правопорушення. З урахуванням встановленого суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що існує тенденція засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з чим погоджується колегія суддів. Крім того, засуджений з березня 2019 року по березень 2020 року не працював та відповідно заробітну плату не отримував. В період з квітня 2020 року був працевлаштований до ТОВ «АПК Слобода» та ТОВ «Вітана ТМ» на підсобні роботи, за що йому нараховувалась заробітна плата. Таким чином, засуджений, відбуваючи покарання, не працював протягом року та не отримував за цей час заробітну плату. Згідно довідки, виданої бухгалтером установи ОСОБА_11 , а також змісту вироку, яким засуджено ОСОБА_7 , вбачається, що з засудженого стягнуті процесуальні витрати у загальному розмірі 300 гривень, які засуджений достроково відшкодував. Наявність у ОСОБА_7 заохочень ще не є безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення, враховуючи наведені вище дані. Крім того, заохочення були застосовані по одному в 2019, 2020, 2021 року, а 20.10.2020 року знято раніше накладене на обвинуваченого стягнення від 04.06.2020 року, тобто протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання процес виправлення не є стабільним та послідовним. Посилання засудженого на наявність у нього трьох дітей та дружини не відображають процесу його виправлення. Колегія суддів приймає до уваги, що засуджений працевлаштований, отримує заробітну плату, проте залучення засудженого до праці та наявність останньої позитивної характеристики не є безумовною підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення. При цьому, будучи працевлаштованим в установі виконання покарань, засуджений не позбавлений можливості фінансово допомагати дружині. З урахуванням всіх обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що питання умовно - дострокового звільнення від покарання є на даний час передчасними з точки зору дотримання вимог загальної та особистої превенції, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженогозалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: