В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 та її адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх адвоката - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/13231/20, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002414 від 19.09.2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з неповною вищою освітою, студентки 5 курсу денної форми навчання ДВНЗ «Ужгородський національний університет», працюючої на посаді фармацевта ТОВ «Мед-сервіс Львів», не заміжньої, раніше не судимої,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

18.09.2020 року, близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_4 керуючи в стані алкогольного сп`яніння, технічно-справним транспортним засобом марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухаючись по проїзній частині вул. Собранецькій, зі сторони центру м. Ужгород у напрямку Українсько-Словацького КПП «Ужгород Вишнє - Нємецьке», поблизу авто мийки «Авто Маг», розташованої за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 147-е, внаслідок порушення п.п.1.3.; 1.5.; 1.10. «безпечна швидкість»; 2.3. «б»; 2.9 «а»; 10.1.; 12.1.; 12.2.; 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечила безпеку дорожнього руху, не обрала безпечної швидкості руху, що призвело до втрати керування автомобілем та його виїзду за межі проїзної частини дороги на праве по ходу руху узбіччя з подальшим зіткненням передньою більше правою частиною з деревом.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир керованого ОСОБА_4 автомобіля - ОСОБА_10 , яка знаходилася на передньому пасажирському місці, отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №361 від 19.10.2020 року та п. 2.1.3 (б,в,г,л,о) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням її смерті.

Своїми діями обвинувачена ОСОБА_4 учинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнала повністю та покаялася у вчиненому. Підтвердила обставини вчиненого злочину, щодо часу, місця, обставин та обстановки злочину, які зазначені в обвинувальному акті. Крім цього зауважила, що в той день вживала алкогольні напої, а саме пиво. Це було біля 14 год. 30 хв. Ввечері, біля 23 год., вона спільно з ОСОБА_10 купили ще біля 3-4 пляшок пива для спільного вживання. В той вечір, під час руху на автомобілі марки «Skoda Fabia» по вул. Собранецькій, рухалася швидко, хоча навиків водіння у неї не було, так як стаж водія у неї становить один місяць. В машині голосно грала музика. Вона не впоралася з керуванням автомобіля і здійснила зіткнення з деревом. Після даної ДТП вона попросила чоловіка передзвонити в швидку, а сама намагалася витягнути з автомобіля ОСОБА_11 , яка була заднім пасажиром в керованому нею автомобілі. ОСОБА_10 з автомобіля вона не витягувала, оскільки боялася зашкодити їй більше. В подальшому приїхала карета швидкої допомоги разом з поліцією, які і розпочали проводити слідчі дії, а швидка забрала ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до лікарні. В подальшому її було доставлено до наркодиспансеру, де в неї було взято аналізи (сечу) та де вона пройшла тест на приладі «Драгер». Просила вибачення у потерпілих та готова понести призначене їй судом покарання.

Не зважаючи на повне визнання своєї вини ОСОБА_4 , її вина у скоєному злочині повністю підтверджується дослідженими в ході розгляду справи наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , який є батьком ОСОБА_10 , показав, що обвинувачену ОСОБА_4 не знає, про подію дізнався від ОСОБА_12 , який є його колишнім тестем. Зазначив, що його дочка ОСОБА_10 проживала з 2003 року з тестем. Про обставини дорожньо-транспортної пригоди йому нічого не відомо. Погоджується з обставинами викладеними в обвинувальному акті. В день ДТП з дочкою не спілкувався. Вказав, що його дочка була життєрадісною, здоровою дитиною. Його родина в минулому товаришувала з сім`єю обвинуваченої. Цивільний позов не бажає заявляти, оскільки вважає, що такий позов не відшкодує понесену втрату. Претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченої має, однак не може їх оцінити, а тому і не заявляє цивільний позов. Що стосується міри покарання, яке слід призначити обвинуваченій ОСОБА_4 , то вважає, що позбавлення волі, а на який саме строк, то по справедливості.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що очевидцем дорожньо-транспортної пригоди він не був, однак підтримує ті показання, що давали свідки. Про подію ДТП дізнався біля 01.30 хв. від працівників поліції. Зазначає, що йому стало відомо з переписки у телефоні його внучки, що протягом останнього місяця обвинувачена ОСОБА_4 вживала алкоголь, а тому на його думку, обвинувачена і втягнула у вживання алкоголю його внучку. Вказує, що в день дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачена сіла за кермо автомобіля перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перевищила швидкість руху, в нічний час, внаслідок чого в`їхала в дерево, що і стало наслідком смерті його внучки. Крім цього, ОСОБА_4 не повідомила його про дорожньо-транспортну пригоду та не надавала його внучці жодної медичної допомоги. Відразу після ДТП ОСОБА_4 впершу чергу телефонувала своєму хлопцеві та адвокату, а не йому. На досудовому розслідуванні, ОСОБА_4 лише зі спливом п`ятдесяти днів, зізналася у вчиненому. Цивільний позов не заявляє, хоча і має претензії до ОСОБА_4 . Потерпілий також зазначив, що добре знає батьків обвинуваченої, їх йому шкода, однак пробачити ОСОБА_4 не має змоги, а тому просить призначити їй найсуворіше покарання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що у вересні 2020 року працював у таксі. 18.09.2020 року, близько 23 год. 30 хв., у нього була перезмінка по роботі. Зазначає, що коли він проходив біля офісу, що на Собранецькій, 158 «б», то зі спини почув рев мотору. Повернувшись побачив транспортний засіб марки «Skoda Fabia», який рухався по вулиці Собранецькій в сторону КПП «Ужгород». Інших автомобілів на дорозі не було. Даний транспортний засіб рухався зі швидкістю біля 80 км./год. В подальшому цей автомобіль почало носити по дорозі, зліва направо, а далі автомобіль вискочив на бордюр, висотою біля 30-40 см. і вдарився в дерево, обійнявши таке. Біля автомобіля він стояв на відстані 7-10 м. Він передзвонив в поліцію та швидку допомогу. З вказаного автомобіля вийшла водій, в якої був шок та пасажир задніх сидінь. Водій нічого не говорила, помагала вийти задньому пасажиру. Пасажира з переднього пасажирського сидіння ніхто не витягував з автомобіля, оскільки такий був зажатим. Вказав, що йому нічого не відомо чи вживала водій вказаного транспортного засобу алкогольні напої. На його думку, водій не вживала жодних заходів щодо зупинки автомобіля, погода була сухою.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що обвинувачена ОСОБА_4 є її подругою. 18.09.2020 року, близько 22 год. 00 хв. їй подзвонила обвинувачена та повідомила, що вона з ОСОБА_10 їздять на автомобілі по місту та можуть заїхати за нею, оскільки знаходяться поблизу. Погодившись із вказаною пропозицією, вона повідомила маму про свої наміри. В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 під`їхали за нею. Вона сіла на заднє сидіння автомобіля «Skoda Fabia», за кермом була ОСОБА_14 , а на пасажирському сидінні сиділа ОСОБА_10 . В автомобілі вони не спілкувались, оскільки грала гучно музика. ОСОБА_10 було весело, а ОСОБА_4 просто їхала. Вказує, що дорогу вона бачила періодично, скло в автомобілі були затемнені. Інших автомобілів вона не бачила, із якою швидкістю обвинувачена їхала вона не знає. ОСОБА_4 та ОСОБА_10 під час руху автомобіля не сварилися. В автомобілі були пляшки із пивом. В автомобілі ОСОБА_10 пропонувала їй випити пиво, у зв`язку з чим вона зробила ковток. Рухаючись по вулиці Собранецькій, біля «АТБ», автомобіль несподівано почав рухатись по всій ділянці дороги, зліва направо, і раптово почула удар. Після цього, вона вилізла з авто та до неї підійшла обвинувачена ОСОБА_4 , яка кричала: « Даша, Даша, швидку». В подальшому ОСОБА_14 та ОСОБА_10 забрала швидка допомога. По дорозі, в швидкій, ОСОБА_10 померла. Додала, що не знає чи гальмувала ОСОБА_14 в момент зіткнення, оскільки пригода сталась миттєво.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 показав, що наданий ним висновок №10/516 від 23.11.2020 року підтримує повністю. В описові частині даного ним висновку містяться розбіжності щодо марки авто та часу, однак це є опискою, оскільки резолютивна частина висновку містить вірні дані. Допущені ним описки не впливають на даний ним висновок. Дослідження проводилося по відео. У висновку встановлена швидкість транспортного засобу у проміжок часу. Вихідних даних, які йому надав слідчий, було достатньо для дачі висновку. Відео було розкладено на кадри, при цьому було взято часові рамки і виходячи із вихідних даних, визначено швидкість автомобіля, яку експерт вважає вірною.
Допитаний в судовому засіданні лікар КНП «Закарпатський обласний медичний центр психологічного здоров`я та медицини залежностей», Закарпатської обласної ради - ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що наданий нею висновок №312 від 19.09.2020 року підтримує повністю. Нею проводився огляд ОСОБА_4 щодо визначення стану алкогольного сп`яніння. Огляд проводився об`єктивний, тобто візуальний: вимірювання пульсу, тиску, огляд слизових оболонок, шкіри, встановлення запаху алкоголю, встановлення емоційних, неврологічних ознак, тобто координації рухів та лабораторні дослідження, зокрема продуття приладу «Драгер» та отримання для аналізу сечі. Це все відображено в акті №312 від 19.09.2020 року, яку ОСОБА_16 надала суду для дослідження. Крім цього, ОСОБА_16 показала суду, що прилад «Драгер» було застосовано відповідно до Інструкції та продуття в такий, із фіксуванням результату, відбувалося двічі через певний проміжок часу. Оскільки проміле в крові ОСОБА_4 збільшувалося, то це свідчить про недавнє вживання алкоголю. За результатом огляду, нею було складено акт та висновок, який був вручений ОСОБА_4 , про що остання розписала в журналі реєстрації висновків.
Крім показань обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , експерта ОСОБА_15 та лікаря ОСОБА_16 , вина ОСОБА_4 у вчиненому злочині стверджується наступними письмовими доказами по справі:

?витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.09.2020 року, з якого слідує, що по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.09.2020 р. в м. Ужгород, по вул. Собранецькій у напрямку КПП Ужгород, за участю керованого ОСОБА_4 автомобіля та загибелі пасажирки ОСОБА_10 , порушено кримінальне провадження за ч.2 ст. 286 КК України, (Т.2 а.с. 56-57,60-61),
?рапортом за №21934 від 18.09.2020 року, адресованим т.в.о. начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно якого 18.09.2020 року, о 23 год. 55 хв., на лінію 102, надійшло повідомлення про те, що 18.09.2020 року о 23 год. 54 хв., в м. Ужгород на вул. Собранецькій,160 заявник став свідком ДТП, де водій дівчина не впоралася з керуванням т/з марки «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_2 та допустила зіткнення з деревом. В даному рапорті також міститься посилання на те, що від лікаря КШМД надійшло повідомлення про те, що в результаті ДТП по вул. Собранецькій, одна з пасажирів авто ОСОБА_17 померла в КШМД. (Т.2 а.с. 64),
?рапортом за №21939 від 19.09.2020 року, адресованим т.в.о. начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно якого 19.09.2020 року о 01 год. 01 хв., надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що за адресою м. Ужгород, вул. Грибоєдова,20 доставили ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями, (Т.2 а.с. 65),
?рапортом за №21936 від 19.09.2020 року, адресованим т.в.о. начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно якого 19.09.2020 року о 00 год. 29 хв., надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що за адресою м. Ужгород, вул. Грибоєдова,20 доставили ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями, (Т.2 а.с. 66),
?протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2020 року, схемою до вказаного протоколу та фотознімками, якими зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, положення транспортного засобу на місці пригоди, наявні на автомобілі механічні пошкодження (передня частина). Крім цього, в протоколі зафіксовано, погодні умови: без опадів, стан дорожнього покриття: сухе чисте, ширина дорожнього покриття: 14,31 м., сліди заносу шин коліс, розміщення уламків від пошкодження автомобіля (Т.2 а.с. 67-83),
?висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 312 від 19.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_4 19.09.2020 року перебувала в стані алкогольного сп`яніння. (Т.2 а.с. 91),
?актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 312 від 19.09.2020 року, в якому зафіксовано сам огляд ОСОБА_4 у лікаря, зокрема його об`єктивні та лабораторні дослідження, а також показники приладу «Драгер» - 0,57 пром.(Т. 2 а.с.218),
?випискою з травмологічного відділення КНП «ЦМКЛ» Ужгородської міської ради за №8603/624, згідно якого у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження, отримані 18.09.2020 року, у вигляді забою м`яких тканин голови, забою правого ліктьового суглобу (Т.2 а.с. 92),
? випискою з травмологічного відділення КНП «ЦМКЛ» Ужгородської міської ради за №8602/623, згідно якого у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження, отримані 18.09.2020 року, у вигляді забою м`яких тканин голови та поперекової ділянки (Т.2 а.с. 94),
?протоколом огляду місця події від 19.09.2020 року, об`єктом огляду якого є труп ОСОБА_10 , який знаходиться в кареті швидкої допомоги з описом наявними на такому тілесними ушкодженнями та їх локалізація (Т.2 а.с. 95-98),
?протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.09.2020 року, з якого слідує, що ОСОБА_4 було затримано відразу після вчиненого злочину, зокрема о 00 год. 30 хв., 19.09.2020 року. (Т.2 а.с. 99-102),
?протоколом огляду місця події від 19.09.2020 року, об`єктом огляду якого є автомобіль марки «Шкода Фабія», д/н НОМЕР_1 , в результаті якого було зафіксовано механічні пошкодження, що наявні на даному транспортному засобі, зокрема в більшості передня права його частина та в ході якого було здійснено змиви папілярних слідів, що наявні в автомобілі (Т.2 а.с. 104-106),
?протоколом перегляду відеозапису від 05.10.2020 року, на якому зафіксовано автомобіль, який рухається на великій швидкості по вул. Собранецькій, неподалік місця ДТП (Т.2 а.с. 109-110),
?висновком судової фототехнічної, портретної експертизи та експертизи голографічних зображень №10/516 від 23.11.2020 року, згідно якого відповідно до наданого на експертизу файлу "1003801.mp4" та технічних характеристик автомобіля марки «Skoda Fabia», середня швидкість автомобіля, на обраному відрізку шляху в проміжку часу «23:52:14», згідно системного таймеру, становить біля 82,63-89,82 км/год. (Т.2 а.с. 113-121),
?дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, що міститься на DVDRW диску із камер спостереження, на якому зафіксовано рух автомобіля марки «Skoda Fabia» по вул. Собранецькій, що мало місце 18.09.2020 року, близько 23 год. 50 хв. (Т.2 а.с. 122),
?висновком судово-медичної експертизи №361 від 19.10.2020 року, згідно якого смерть громадянки ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, тулубу та правої нижньої кінцівки, у вигляді уламкового перелому кісток склепіння І а основи черепа, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, перелому кісток лицевого скелету: перелом верхньої та нижньої щелепи з травматичною екстракцією 2 зуба зверху справа, перелому правої виличної кістки, тупої травми черева: підкапсулярного крововиливу із розривом паренхіми правої долі печінки, закритого перелому правого стегна, перелому кісток правої ступні та вивиху лівої ступні, що призвело до розвитку шоку, набряку та вклинення речовини головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті її. Вищевказані тілесні ушкодження є характерними для транспортної травми в салоні автомобіля і виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля під час вищевказаної ДТП, яка мала місце 18.09.2020 року і не суперечить обставинам справи. Тілесні ушкодження у вигляді багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, підкапсулярного крововиливу із розривом паренхіми правої долі печінки стосовно живих осіб згідно п. 2.1,3. (б,в,г,л.о) " Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті її. (Т.2 а.с. 124 -130),
?висновком судової інженерно-транспортної експертизи №10/514 від 03.11.2020 року, згідно якого на момент експертного огляду та на момент ДТП робоча гальмівна система автомобіля марки «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 знаходилась в працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією. На момент експертного огляду система рульового керування автомобіля марки «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 знаходилась в непрацездатному стані через пошкодження, які утворилися внаслідок ДТП. Несправності, які могли мати місце до ДТП оглядом не виявлено (Т.2 а.с. 132-139),
?висновком судової інженерно-транспортної експертизи №10/605 від 03.12.2020 року, згідно з яким в даній дорожній ситуації для забезпечення дорожнього руху водій автомобіля марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинна була діяти згідно вимог пунктів 10.1; 12.1, 12.2; та 12.4 ПДРУ з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п.1.10 ПДР України. Технічна можливість уникнути даної пригоди для ОСОБА_4 полягає у виконанні вимог пунктів 10.1; 12.1, 12.2; та 12.4 ПДРУ з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п.1.10 ПДР України. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , яка керуючи даним транспортним засобом не вибрала безпечної швидкості руху, що привело до втрати керування автомобілем та виїзду його за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя з подальшим зіткненням з деревом. (Т.2 а.с. 141-145).
Суд оцінивши в сукупності наведені вище докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними, достатніми та такими, що повністю підтверджують винність ОСОБА_4 у інкримінованому їй злочині.

Так, показання обвинуваченої ОСОБА_4 повністю узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , експерта ОСОБА_15 та лікаря ОСОБА_16 , щодо часу, місця, обстановки та обставин вчиненого злочину, а також поведінки обвинуваченої відразу після вчиненого злочину і порядок проходження обвинуваченою медичного огляду.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 також повністю узгоджуються із дослідженими судом протоколом огляду місця події та огляду транспортного засобу, зокрема щодо руху транспортного засобу, способу зіткнення (наїзду) на дерево, наявними на транспортному засобі механічними ушкодженнями.

Самі ж показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 є послідовними, змістовними та такими, які повністю узгоджуються між собою, а також із дослідженими судом матеріали справи та чітко відображають не лише саму подію злочину, а і обставини за яких було вчинено даний злочин.

Свідок ОСОБА_11 також даючи показання детально описали події, які мали місце 18.09.2020 року, як до вчинення злочину, так і під час, і після його вчинення.

Дані показання свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показами самої ОСОБА_4 щодо події, що мала місце 18.09.2020 року на вул. Собранецькій, в м. Ужгород.

Так, як ствердила в судовому засіданні ОСОБА_4 : «в той вечір, під час руху на автомобілі марки «Skoda Fabia» по вул. Собранецькій, вона рухалася швидко».

Вказані показання ОСОБА_4 повністю узгоджуються та доповнюються з показами свідка ОСОБА_13 , який показав суду, що керований ОСОБА_4 автомобіль рухався на великій швидкості, біля 80 км./год., а також висновком судової фототехнічної, портретної експертизи та експертизи голографічних зображень №10/516 від 23.11.2020 року, згідно якого, середня швидкість керованого ОСОБА_4 автомобіля, на обраному відрізку шляху в проміжку часу «23:52:14», згідно системного таймеру, становила біля 82,63-89,82 км/год.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , узгоджуються також із дослідженим судом відеозаписом події і щодо часу вчиненого злочину.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 та вказаних свідків також повністю узгоджуються та доповнюються з дослідженим судом висновком судової інженерно-транспортної експертизи №10/605 від 03.12.2020 року, згідно з яким в даній дорожній ситуації для забезпечення дорожнього руху водій автомобіля марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинна була діяти згідно вимог пунктів 10.1; 12.1, 12.2; та 12.4 ПДРУ з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п.1.10 ПДР України. Технічна можливість уникнути даної пригоди для ОСОБА_4 полягає у виконанні вимог пунктів 10.1; 12.1, 12.2; та 12.4 ПДРУ з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п.1.10 ПДР України. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , яка керуючи даним транспортним засобом не вибрала безпечної швидкості руху, що привело до втрати керування автомобілем та виїзду його за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя з подальшим зіткненням з деревом. (Т.2 а.с. 141-145).

Так, згідно п.1.10. ПДР України, безпечна швидкість - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру; п.10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху п. 12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, п. 12.2. ПДР України - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, п. 12.4 ПДР України - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Дані висновки експерта суд вважає належним та допустимим доказом по справі, оскільки такими прямо підтверджуються існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, такі мають важливе значення для провадження та такі отримані у порядку, встановленому КПК України, тобто відповідають вимогам ст.ст. 85,86 КПК України, а тому подане стороною захисту клопотання про визнання вказаного доказу (висновків експерта) неналежним та недопустимим доказом не підлягає до задоволення.

Так, не підлягає до задоволення клопотання сторони захисту про визнання висновку експерта судової фототехнічної, портретної експертизи та експертизи голографічних зображень №10/516 від 23.11.2020 року неналежним та недопустимим доказом, та розцінюється судом як спосіб захисту, оскільки вказаний висновок відповідає вимогам ст.ст. 85,86,94 КПК України та таким чітко встановлено, що відповідно до наданого на експертизу файлу "1003801.mp4" та технічних характеристик автомобіля марки «Skoda Fabia», середня швидкість автомобіля, на обраному відрізку шляху в проміжку часу «23:52:14», згідно системного таймеру, становила біля 82,63-89,82 км/год. (Т.2 а.с. 113-121).

На думку суду, ті розбіжності, що містяться у висновку №10/516 від 23.11.2020 року та на які вказує адвокат ОСОБА_18 не можуть вплинути на заключення, що висвітлене в резолютивній частині висновку, оскільки як слідує з показань допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_15 при оформленні висновку ним було допущено технічні описки.

Крім цього, як слідує з показань експерта ОСОБА_15 ним вірно було визначено швидкість керованого ОСОБА_4 автомобіля.

Даний експертом ОСОБА_15 висновок, який отриманий органом досудового розслідування у спосіб, встановлений КПК України, не лише містить встановлення фактичних обставин справи, які підлягають доказуванню, а і висновки в такому повністю узгоджуються з іншими дослідженими в ході розгляду справи доказами, зокрема: показами обвинуваченої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_13 , дослідженим судом відеозаписом, якими встановлено, що швидкість керованого ОСОБА_4 автомобіля була великою.

За таких обставин підстав для визнання вказаного висновку експерта як доказу, що є недопустимим суд не вбачає.

Що стосується висновку судової інженерно-транспортної експертизи №10/605 від 03.12.2020 року, який адвокат ОСОБА_18 також просить суд визнати недопустимим, то оскільки такий висновок отриманий у порядку і спосіб визначений КПК України, відображає в собі фактичні обставини справи, які узгоджуються з показами обвинуваченої ОСОБА_4 та свідками по справі, то суд приходить до висновку, що такий є належним та допустимим доказом по справі та який в сукупності з іншими дослідженими доказами по справі достовірно та достатньо підтверджує вину ОСОБА_4 в інкримінованому їй злочині.

Твердження ж адвоката про те, що розслідування по справі відбувалося за відсутності процесуального прокурора, спростовується дослідженим судом витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.09.2020 року, з якого слідує, що з часу внесення відомостей в ЄРДР у даному кримінальному провадженні було призначеного групу процесуальних прокурорів.

Дані висновки експерта, покази обвинуваченої ОСОБА_4 і свідків по справі, повністю спростовують обрану стороною захисту позицію.

З огляду на викладене та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вцілому обраний адвокатом ОСОБА_18 спосіб захисту суперечить показанням самої обвинуваченої ОСОБА_4 , що в свою чергу може свідчити про неузгодженість їх позиції при обранні способу захисту.

Крім цього, узгоджуються з матеріалами справи і досліджений судом наведений вище висновок судово-медичної експертизи №361 від 19.10.2020 року, щодо механізму отриманих тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_10 та такий висновок доповнюється, дослідженими судом, висновками проведених інженерно-технічних експертиз.

Вказані докази в своїй сукупності в цілому відображають обставини ДТП що сталася, конкретизуючи при цьому деталі події злочину та встановлюючи «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Що стосується показань допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , то як встановлено в судовому засіданні такі не були очевидцями самої ДТП і по факту вчиненого злочину їм нічого не відомо, однак показання даних потерпілих враховуються судом при призначенні ОСОБА_4 покарання, оскільки такі містять в своєму змістовому навантаженні, прояв їх психоемоційного ставлення до події злочину, а також до самої обвинуваченої ОСОБА_4 , адже внаслідок вчиненого злочину загинула їх дочка та онучка.

Беручи до уваги в сукупності наведені вище докази, суд приходить до висновку, що безпосередньою причиною даної ДТП було порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, із-за неуважності до дорожньої обстановки, що склалася, перевищення швидкості, не забезпечення безпеки дорожнього руху, та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до втрати керування автомобілем та виїзду його за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя з подальшим зіткненням з деревом.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Отже, заслухавши сторін судового провадження, суд приходить, поза розумним сумнівом, до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні нею злочину та кваліфікує її дії за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання підсудної ОСОБА_4 , визначеною ч.1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Щире каяття - передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Вказане узгоджується з Постановою Верховного Суду від 18.09.2019 року (справа №166/1065/18).
Як слідує з встановлених судом фактичних обставин справи, обвинувачена ОСОБА_4 не лише визнає свою вину у вчиненому злочині, даючи визнавальні показання, а і впродовж всього часу слухання справи неодноразово просила вибачення у потерпілих, щиро шкодуючи, що так сталося, звертаючи увагу суду на те, що розуміє, що є винуватою та готова понести покарання за вчинене.
Про наявність щирого каяття свідчить і промова обвинуваченої ОСОБА_4 в останньому слові, яка показала : …. що протягом всього слухання справи вона неодноразово просила вибачення у потерпілих, які їй не можуть вибачити, однак вона це все розуміє, оскільки не може вибачити і собі за вчинене та готова понести призначене їй судом покарання».
На думку суду, у даному випадку має місце щире каяття, яке викликане внутрішнім розкаянням обвинуваченої, а тому дану обставину, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 66 КК Країни, суд визнає як пом`якшуючу.
Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд також визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 те, що остання раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, по місцю роботи та навчання характеризується позитивно, свою вину визнає повністю, є молодою за віком, батьки обвинуваченої є особами пенсійного віку.

Крім вказаних обставини, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України, є необережним тяжким злочином.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є тяжкі наслідки вчиненого злочину, а також вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується поданого стороною захисту, зокрема адвокатом ОСОБА_5 клопотання про визнання доказу по справі, зокрема висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 312 від 19.09.2020 року недопустимим, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відразу після скоєння ОСОБА_4 дорожньо-транспортної пригоди, остання була доставлена до КНП «Закарпатський обласний медичний центр психологічного здоров`я та медицини залежностей», Закарпатської обласної ради, де було проведено огляд обвинуваченої для визначення стану її сп`яніння.

Відповідно до п. 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) в разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Тобто, з огляду на вказану Інструкції, дії працівників поліції були належними та спрямованими виключно на збирання доказів по справі, з метою встановлення фактичних обставин справи.

Як встановлено в судовому засіданні з показань лікаря ОСОБА_16 , нею проводився огляд ОСОБА_4 щодо визначення стану алкогольного сп`яніння. Огляд проводився об`єктивний, тобто візуальний: вимірювання пульсу, тиску, огляд слизових оболочок, шкіри, встановлення запаху алкоголю, встановлення емоційних, неврологічних ознак, тобто координації рухів та лабораторні дослідження, зокрема продуття приладу «Драгер» та отримання для аналізу сечі. Це все відображено в акті №312 від 19.09.2020 року, яку ОСОБА_16 надала суду для дослідження. Крім цього, ОСОБА_16 показала суду, що прилад «Драгер» було застосовано відповідно до Інструкції та продуття в такий, із фіксуванням результату, відбувалося двічі через певний проміжок часу. Оскільки проміле в крові ОСОБА_4 збільшувалося, то це свідчить про недавнє вживання алкоголю. За результатом огляду, нею було складено акт та висновок, який був вручений ОСОБА_4 , про що остання розписала в журналі реєстрації висновків.
Тобто, на думку суду, саму процедуру проведення огляду було дотримано, а тому наведені у клопотанні адвоката ОСОБА_18 підстави для визнання вказаного висновку недопустимим є необґрунтованими та не є підставою для визнання відповідного висновку експерта недопустимим доказом.

З такими висновками погоджується і Верховний Суд.

Крім цього, факт вживання алкогольних напоїв і не заперечувала в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , а тому доказів того, що ОСОБА_4 під час вчиненого злочину не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, стороною захисту не надано і матеріали справи таких доказів не містять.

Дослідивши в сукупності наведені вище докази, зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Що стосується який саме строк слід призначити до відбування обвинуваченою, суд бере до уваги тяжкі наслідки вчиненого злочину, а також те, що обвинувачена вчинила даний злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а також звертає увагу на декілька обставин, що пом`якшують покарання, а тому вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на нетривалий строк.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1,2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів.

Обговорюючи питання щодо можливості застосування до ОСОБА_4 додаткової міри покарання, у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 маючи стаж водіння біля одного місця, сіла за кермо перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та в порушення декількох правил дорожнього руху, в нічний період доби, здійснила даний злочин, що потягнув за собою смерть особи.
Ці обставини в своїй сукупності свідчить про недостатнє знання обвинуваченою правил дорожнього руху або свідоме їх порушення, що приводить суд до висновку про небезпечність для суспільства подальше збереження за обвинуваченою права керування транспортними засобами, а тому суд вважає за необхідне застосувати даний вид додаткового покарання.

Судові витрати по справі складають 2615,2 грн. за проведенні по справі експертизи, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Поряд з цим, як слідує з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного від 23.09.2020 року накладено арешт на речовий доказ по справі: автомобіль марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_19 , та який на момент ДТП перебував у володінні ОСОБА_4 .
Оскільки, на даний час, потреба у накладенні арешту відпала, суд виходячи з вимог ст. 174 КПК України, приходить до висновку, що даний арешт слід скасувати, задоволивши заявлене ОСОБА_19 клопотання. (Т.2 а.с. 87-90).
Керуючись ст.ст.7-29, 368-371, 373, 374, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту її фактичного затримання, а саме з: 00 год. 30 хв., 19.09.2020 року.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, судові витрати за проведені по справі експертизи в сумі - 2615,2 грн.

Клопотання ОСОБА_19 про скасування арешту - задоволити.

Арешт накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного від 23.09.2020 року на автомобіль марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази по справі :

?автомобіль марки «Skoda», моделі «Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику або уповноваженій ним особі.

?три паперові конверти в яких містяться марлевий тампон зі змивом зберігати при матеріалах кримінального провадження,

?оптичний носій інформації DVD-RW диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1