Справа № 128/238/21
УХВАЛА
Іменем України

12 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,

у присутності представника ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» та в режимі відеоконференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України, в якому він просить застосувати щодо ОСОБА_4 ст. 81 КК України, оскільки він відбув 2/3 частини строку покарання, за період відбування покарання дотримувався правил внутрішнього розпорядку, з адміністрацією та працівниками установ вів себе коректно, порушень режиму утримання немає, з іншими особами, які відбувають покарання, конфліктних ситуацій не створював. За весь строк відбування покарання має тільки одне порушення, яке виразилось в порушенні форми одягу не була підшита бірка з порядковим номером. Матеріальних та моральних претензій з потерпілої сторони немає, цивільний позов відсутній. Крім цього, в ОСОБА_4 на утриманні перебуває неповнолітня дитина та батьки похилого віку. ОСОБА_4 щиро розкаюється та жалкує про вчинене, тому вважає, що є всі підстави для задоволення його клопотання.

В судовому засіданні 12.03.2021 в режимі відеоконференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовільнити. Суду пояснив, що ОСОБА_4 відбув 2/3 строку покарання, має на утриманні неповнолітню дитину, яка хворіє, ОСОБА_4 також хворіє, його стан здоров`я постійно погіршується, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання, батьки ОСОБА_4 похилого віку, хворіють та потребують догляду, ОСОБА_4 був учасником революції гідності, його дружина та батьки подали заяви, в яких підтримують клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» підтримав клопотання свого захисника та просив його задовільнити. Суду пояснив, що до відбування покарання займався будівельними роботами і після звільнення також буде займатися будівельними роботами. В установі не працевлаштований, хоча писав заяву про працевлаштування ще коли прибув в Стрижавську колонію, не навчався в установі, оскільки в зв`язку з карантином навчання відмінили.

Представник Державної установи «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_6 в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» при вирішенні клопотання засудженого ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, так як засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, лише 21.01.2021 комісією установи йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, такі обставини, як наявність батьків похилого віку, уже були враховані судом при призначенні ОСОБА_4 покарання.

Представник Спостережної комісії при Вінницькій РДА в судове засідання не з`явився, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце проведення судового розгляду, будь-яких заяв від Спостережної комісії при Вінницькій РДА до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Заслухавши пояснення та думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в тому числі й питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом установлено, що згідно з наданою характеристикою на засудженого ОСОБА_4 останній відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2017, яким його засуджено за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Початок строку покарання 10.07.2017, кінець строку 14.09.2023. В місцях позбавлення волі ОСОБА_4 знаходиться з 19.09.2016. Під час утримання в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор», Державній установі «Райківецька виправна колонія (№ 78)», Державній установі «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися. В Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_4 прибув 03.10.2019. За час відбування покарання в установі ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності не притягувався; заходи заохочення не застосовувались. На виробництві не працевлаштований за власним бажанням. У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_4 неконфліктний, на критику в свою адресу реагує спокійно; намагається дотримуватися правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, з метою поблажливого ставлення до себе; намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду використання їх тільки за призначенням; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні; до виконання робіт із самообслуговування ставиться посередньо, не має достатніх навичок для самостійного їх виконання; участі в організації та проведені виховних заходів в установі не приймає; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення». Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю та дружиною шляхом телефонних розмов та короткострокових побачень, надано 1 побачення, отримано 7 посилок. Вину в скоєному злочині за вироком суду не визнав; виконавчі листи до установи не надходили; на профілактичному обліку в установі не перебуває.
Застосуванню ст. 101 КВК України (переведення засуджених до позбавлення волі) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 14.05.2018 (протокол № 19 від 14.08.2018 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України, як особі, що не стає на шлях виправлення).

Застосуванню ст. 82 КК України (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 14.09.2019 (протокол № 24 від 24.09.2029 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 82 КВК України, як особі, що не стала на шлях виправлення).
Застосуванню ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання - 14.01.2021 (протокол № 3 від 21.01.2021 комісією установи відмовлено, як особі, яка не довела своє виправлення).
Згідно з позицією адміністрації Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», оскільки на даний час засуджений непрацевлаштований, раніше умовно-достроково звільнявся та звільнявся по амністії, але продовжував вчиняти нові злочини, не доцільно застосовувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 81 КК України (умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання).
Згідно з положеннями, викладеними в ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є особою, яка станом на 29.01.2021 (день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення) відбула більше 2/3 строку покарання, призначеного судом.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення, суд враховує, що останній неодноразово судимий за умисні корисні злочини, раніше уже був звільнений умовно-достроково та відповідно до Закону України «Про застосування амністії в Україні», але на шлях виправлення ОСОБА_4 не став, знову вчинив умисний корисливий злочин.
Також суд враховує, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як установлено судом засуджений ОСОБА_4 за час відбуття покарання працевлаштований на підприємстві установи не був за власним бажанням; під час відбування покарання не навчався; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні; до виконання робіт із самообслуговування ставиться посередньо, не має достатніх навичок для самостійного їх виконання; участі в організації та проведені виховних заходів в установі не приймає.
Лише 21 січня 2021 року комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_4 в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.
Судом установлено, що за період з моменту розгляду комісією установи питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 до даного часу ніяких позитивних змін не відбулося.

Обставини, на які посилається захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 , як на підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , а саме: наявність дочки, яка хворіє, наявність батьків похилого віку, які хворіють та потребують стороннього догляду, наявність захворювань у засудженого, працевлаштування засудженого до початку відбування покарання, не є тими обставинами, які враховуються судом при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки лише сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці під час відбування покарання в сукупності доводять виправлення засудженого.

Наявність захворювань у засудженого, які перешкоджають йому відбувати покарання, можуть бути підставою для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 немає, оскільки останній хоч і відбув більше 2/3 строку покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, не проявив готовності до самокерованої і правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України слід відмовити за відсутності підстав для застосуванням до засудженого ОСОБА_4 умов статті 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1