БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1177/2021
Провадження № 1-кп/497/69/2021
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

про розгляд клопотання захисника

щодо повернення прокурору обвинувального акту

09.07.21 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

за участю: прокурора Русанжика В.П.,

обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бондаровського С.І.,

обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Чемоширянової Л.В.,

вивчивши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження №0000033 від 01.02.2019 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Городнє, Болградського району, Одеської області, зі слів - з вищою освітою, одружений, обіймає посаду Городненського голови Болградського району Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.ст.28ч.2,366ч.1,191ч.4,366ч.1 КК України,

та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця смт.Суворова Ізмаїльського району, Одеської області, зі слів - з вищою освітою, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, обіймає посаду директора ПП "Сградата", зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.ст.28ч.2,191ч.4,366ч.1КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021 року до Болградського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні за ст.ст.28ч.2,191ч.4,366ч.1 КК України відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_1 - адвокатом Бондаровським С.І. подано клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, яким захисник стверджує, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України та складений у порушення ст.374ч.3 КПК України, посилаючись на відсутність зазначення в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення, що підлягає розгляду судом і доказуванню у судовому засіданні, а саме, на думку захисника не зазначено мотив та мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, а тому вважає, що дії його підзахисного кваліфіковано неправильно, адже ОСОБА_1 , на його, захисника, думку, - не вчиняв правопорушення, яке йому інкриміноване; крім того, захисник вважає, що, на його погляд, ОСОБА_1 висунуте неконкретне обвинувачення, що позбавляє його права на якісний захист від конкретного обвинувачення. Так, захисник стверджує, що йому незрозуміла теза обвинувачення, за якою ОСОБА_1 діяв нібито в інтересах ОСОБА_2 , але грошові кошти перераховує іншій (юридичній) особі - ПП "Сградата", а також в обвинувальному акті не визначено, яке саме майно було ввірене чи перебувало у віданні ОСОБА_2 , та коли саме він його і в який спосіб розтратив, і яке відношення має до цього нібито його співучасник ОСОБА_1 . Крім того, захисник Бондаровський С.І., звертаючи увагу на те, що копія обвинувального акту йому була вручена без скріплення її тексту печаткою, що, на його думку, не свідчить про офіційний статус цього документу, тому він не відповідає вимогам ст.358 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також захисник Чемоширянова Л.В. підтримали клопотання захисника Бондаровського С.І. про повернення прокурору обвинувального акту, погоджуючись з думкою, що він не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки обвинуваченим пред`явлене некоректне обвинувачення, що порушує їх право на якісний захист.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить всі ознаки та вимоги щодо його оформлення, зазначені усі відомості, що вимагає законодавство, а тому, на думку прокурора, кримінальне провадження підлягає призначенню до розгляду у відкритому судовому засіданні, та надав клопотання про виклик і допит в ході судового розгляду кримінального провадження судом вісьмох свідків.

Суд, вислухавши у судовому засіданні думку усіх учасників судового засідання, перевіривши у нарадчій кімнаті доводи клопотання щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, з`ясував наступне.

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що, обіймаючи з 10.11.2015р. посаду голови Городненської сільської ради (який з 26.11.2020р. є головою Городненської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області, у період з 14.12 до 26.12.2018р., реалізуючи свій злочинний намір на розтрату бюджетних коштів, виділених рішенням Городненської сільської ради від 14.12.2018 для капітального ремонту будинку культури у с.Городнє, діючи в інтересах директора ПП «Сградата» ОСОБА_2 , з метою уникнення ефективного та прозорого здійснення закупівель та проявам корупції в цій сфері, зловживаючи службовим становищем, за попередньою змовою з директором ПП «Сградата» ОСОБА_2 , у порушення вимог ст.ст.4,10 ЗУ «Про публічні закупівлі», без фактичного проведення тендерної закупівлі, вніс відомості до системи «Рrozorro» про ПП «Сградата» як переможця торгів та від імені замовника уклав з ПП «Сградата» як підрядником договір підряду №46-Д про виконання ПП «Сградатою» у строк з 15 до 31.12.2021р. капітального ремонту будинку культури у с.Городнє, та, без фактичного технічного нагляду і достовірно знаючи, що капітальний ремонт не закінчено на суму 492665,63грн., - особисто підписав і завірив акт виконаних робіт з завідомо неправдивими відомостями, та, на підставі нього, підписав 22 та 26.12.2018р. три платіжні доручення №№5,6,7 в розмірі, відповідно, 687001,14грн., 52грн., та 7178грн. за якими безпідставно було перераховано ПП «Сградата» 492665,63грн., чим завдано збитки місцевому бюджету територіальної громади на вказану суму, таким чином, розтративши її, що є великим розміром відповідно до примітки ст.185 КК України. Крім того, достовірно знаючи, що у період з 15 до 31.12.2018р. не укладалося додаткової угоди до договору №46-Д від 15.12.2018р., - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , підписали додаткову угоду від 22.12.2018р., відповідно до якої термін дії договору від 15.12.2018р. продовжено з 31.12.2018р. до 30.05.2019р., а взаєморозрахунки - до повного виконання фінансових зобов`язань, і цю угоду ОСОБА_1 , з метою уникнення кримінальної відповідальності надав органу досудового розслідування.

Згідно ст.291 КПК України, з врахуванням останніх змін, внесених до тексту цієї статті ЗУ №720-IX від 17.06.2020р.: 1. Обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. 2. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (в разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. 3. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. 4. До обвинувального акту додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу (це положення спеціального досудового розслідування); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

З наданого суду вищевказаного обвинувального акту вбачається, що він складений слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області Кілафли В.В. та затверджений прокурором Русанжиком В.П. з дотриманням переважно усіх вимог вищезазначеної статті ст.291 КПК України, та містить: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство); проте не містить зазначення потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Також в обвинувальному акті зазначені: 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; крім того, в обвинувальному акті зазначено про наявність обставини, яка пом`якшує покарання та зазначено про відсутність обставин, що обтяжують покарання; 8) розмір витрат на залучення експерта (в разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. 3. Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив 4. До обвинувального акту додано: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; відповідно до п.3 - розписку кожного підозрюваного та захисника про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування; також, на дотримання вимог чинного законодавства прокурором суду не надано інших документів до початку судового розгляду, оскільки це забороняється вимогами вищевказаної статті КПК України.

Проте, вбачається недотримання вимог п.5ч.3 та п.7ч.2 вказаної вище статті 291 КПК України, а саме: обвинувальний акт не містить зазначення розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (лише зазначено, що вона відшкодована, проте не вказано яким саме чином і за яких обставин, що впливає на ступінь вини і наслідки від правопорушення), та не містить довідки про юридичну особу, що є постраждалою, стосовно якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Стосовно доводів клопотання захисника щодо незазначення мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення, то з тексту обвинувального акту вбачається, що він містить твердження про вчинення ОСОБА_1 розтрати ввіреного йому майна "з метою приховування факту розтрати бюджетних грошових коштів..." в інтересах ОСОБА_2 (а.с.19) - тобто, мета прокурором вказана, але надати оцінку цьому формулюванню суд може лише у нарадчій кімнаті після розгляду провадження по суті.

Щодо відсутності в обвинувальному акті обставин, на твердження захисника, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, то з тексту обвинувального акту вбачається зазначення однієї пом`якшуючої обставини і відсутність обтяжуючих. Стосовно оцінки цих обставин - чи відповідають вони фактам і обставинам кримінального провадження, на які посилається захисник, а також стосовно посилання захисника у клопотанні на неправильну кваліфікацію дій його підзахисного та на відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_1 злочину , який йому інкримінований - то оцінку цьому суд має надавати лише у нарадчій кімнаті після розгляду провадження по суті, а на даному етапі судового провадження вбачається, що вимога чинного законодавства прокурором і слідчим дотримана майже в повному обсязі за виключенням кількості ввірених і розтрачених ОСОБА_2 коштів, ролі ОСОБА_1 у розтраті ОСОБА_2 коштів, а також остаточно не зазначено, кому саме спричинено їхніми діями збитки, тобто, хто є потерпілою особою.

Щодо твердження захисника про незрозумілість, на його погляд, тези висунутого обвинуваченому ОСОБА_1 та неконкретного обвинувачення, що позбавляє його права на якісний захист, суд з`ясував наступне.

Зміст та форма кримінального провадження мають відповідати загальним засадам кримінального провадження, що передбачені ст.7 КПК України, - верховенству права і законності. Обвинувальний акт має відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України. при цьому виключень ця стаття не містить - в ній зазначений чіткий перелік фактів, обставин і критеріїв, які має містити обвинувальний акт, та стосовно вимог цієї статті склалася чітка судова практика.

Так, в пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24.11.2016р. (спр.№5-328кс16) зазначено: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

Згідно положення п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., що ратифікована ВР України 17.07.1997р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.04.2008р. зазначив, що у контексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненням «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989р. у справі «Камасінські проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення п.п.«а`п.3ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Песільє та Сассі проти Франції»).

Обвинувачення має бути конкретним, оскільки обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не має містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України у вищевказаному обвинувальному акті не виконані належним чином, тому суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису обставин вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1ст.91 КПК України; тому дійшов висновку, що в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження викладені поверхово, з наявністю абстрактних юридичних формулювань, а обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.5ст.191 КК України, викладені неповно, без вказівок на важливі обставини злочину, які підлягають дослідженню при розгляді даної категорії справ.

Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що обидва обвинувачених обвинувачуються у розтраті чужого майна, яке було ввірене їм шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах за ч.5ст.191 КК України, проте у кримінальному провадженні не визнано потерпілим особу, якій належали ці кошти.

Верховний Суд у рішенні від 17.12.2019р. у справі №755/27642/14-к зазначив: "Зі змісту наведених статей вбачається, що на законодавчому та конституційному рівнях комунальну власність принципово відокремлено від державної власності. Комунальна власність не входить до складу державної і є самостійним об`єктом права власності". Тобто, в разі, якщо здійснюється розслідування кримінального провадження за ст.191 КК України про завдання збитків комунальному підприємству (окрім вчиненого організованою групою, або шкоду від якого завдано державним інтересам, та розпочатого до 06.12.2017), то таке розслідування також мало бути розпочато лише на підставі заяви потерпілого.

У зв`язку з цим, оскільки з тексту обвинувального акту вбачається, що кошти, які були розтрачені обвинуваченими - 492665,63грн. - належали Городненській сільській раді та в ході досудового розслідування відшкодована, обвинувальний акт має місити відомості про те, яким чином і ким відшкодовано шкоду та мотиви невизнання Городненської сільської ради потерпілою особою.

Крім того, оскільки кошти, які, відповідно до обвинувального акту, не належать державі, таке кримінальне провадження мало бути розпочатим за заявою потерпілого, що вбачається з висновків Верховного Суду у Постановах від 05.02.2020р. (спр. №333/3085/17) та від 17.12.2019р. (спр. №755/27642/14-к), інакше зібрані докази в цьому кримінальному провадженні обґрунтовано мають бути визнані судом недопустимими.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у своєму рішенні від 05.02.2020р. у справі №333/3085/17. Зокрема, Суд зазначив: "Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, дійшов обґрунтованого висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 було розпочато не за заявою потерпілого, як це передбачено нормами КПК, тому зібрані докази в цьому кримінальному провадженні обґрунтовано визнані судом недопустимими на підставі ст. 87 КПК".

Також Верховний Суд у рішенні від 17.12.2019р. у справі №755/27642/14-к зазначив: "Зі змісту наведених статей вбачається, що на законодавчому та конституційному рівнях комунальну власність принципово відокремлено від державної власності. Комунальна власність не входить до складу державної і є самостійним об`єктом права власності".

Тобто якщо здійснюється розслідування кримінального провадження за ст. 191 КК України про завдання збитків комунальному підприємству (окрім вчиненого організованою групою, або шкоду від якого завдано державним інтересам, та розпочатого до 06.12.2017), то таке розслідування також мало бути розпочато лише на підставі заяви потерпілого.

Щодо складу злочинів за ст.191 КК України (привласнення, розтрата або заволодіння майном), Верховний Суд у постанові від 22.01.2020р. (спр. №581/441/18) вказав, що «обов`язковими суб`єктивними ознаками розтрати майна є: корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна; та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, у долі яких зацікавлений винний.

Зокрема, ч. 2 ст. 191 КК України передбачено кримінальну відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

А у справі №581/441/18 Верховний Суд 22.01.2020 р. ухвалив рішення про те, що надані стороною обвинувачення докази не доводять поза розумним сумнівом наявність у діях особи прямого умислу, корисливого мотиву та корисливої мети. Тому особу визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.191 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діях складу вказаного злочину.

Таким чином, враховуючи вимоги чинного кримінально-процесуального законодавства стосовно викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті та судову практику у справах категорії стосовно розтрати чужого майна, суд не може не погодитися з думкою захисника щодо неконкретності обвинувачення, а саме, - що обвинувальний акт не містить посилання на корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна; та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, у долі яких зацікавлений винний, - що позбавляє обвинувачених та їхніх захисників здійснювати ефективний захист проти конкретного обвинувачення, а тому дійшов висновку, що в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження викладені поверхово, з наявністю абстрактних юридичних формулювань, а обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.5ст.191 КК України, викладені неповно, без вказівок на важливі обставини злочину, які підлягають дослідженню при розгляді даної категорії справ.

Що ж до посилання захисника Бондаровського С.І. на те, що копія обвинувального акту йому була вручена без скріплення її тексту печаткою прокуратури, то суд не може не погодитися з думкою прокурора про надмірний формалізм цієї вимоги, оскільки вимоги чинного КПК України не містять такої вимоги до обвинувального акту, який не є виконавчим документом, а є фактично інформаційним документом на кшалт листа - стосовно обсягу та формулювання обвинувачення, і посилання захисника на примітку до ст.358 КК України не стосується, у даному випадку, обвинувального акту, щодо вимоги до якого є спеціальна стаття - 191 КПК України, яка не містить вимоги щодо проставлення на тексті обвинувального акту печатки.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстави для ухвалення рішення, передбаченого п.3ч.3ст.314 КПК України, під час підготовчого судового засідання, - про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Учасники підготовчого судового засідання вважають можливим призначити обвинувальний акт до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Стосовно обрання чи зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених - клопотань не заявлялося.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання клопотання адвоката Бондаровського С.І. - захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - про повернення прокурору обвинувального акту.

Керуючись ст.314, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання адвоката Бондаровського Сергія Івановича - захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - про повернення прокурору обвинувального акту.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 01.02.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28ч.2,191ч.4,366ч.1 КК України, - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, протягом розумного строку.

Повний текст даної ухвали буде оголошений учасникам судового провадження о 08:00 12.07.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення або, а в разі відсутності під час проголошення її повного тексту - з дня отримання його копії.

Суддя А.В. Кравцова