справа №619/2585/21
провадження №1-кп/619/272/21
ВИРОК
іменем України

04 червня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження №0000034 від 17.04.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Слатине Дергачівського району Харківської області, громадянки України, працюючої в ПАТ «Харківська бісквітна фабрика», не одруженої, такої, що не має судимості, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

У ході проведення дізнання встановлено, що 16 квітня 2021 року у період часу з 19-00 год до 03-30 год ОСОБА_3 перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проводила дозвілля.
Приблизно о 03-30 год ОСОБА_3 побачила на столі банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , та у неї виник прямий умисел, на викрадення банківської картки.
Реалізуючи свій прямий умисел на викрадення банківської картки АТ «Ощадбанк», що належить ОСОБА_4 , переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, із корисливих мотивів ОСОБА_3 , впевнившись у тому що її дії ніким помічені не будуть, викрала вищезазначену банківська картку, яку ОСОБА_4 залишила на столі у дворі та покинула місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном.
Крім того встановлено що 16.04.2021 о 07 год 59 хв ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, буд. 2, діючи умисно з метою незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, використовуючи банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , котра належить ОСОБА_8 за допомогою банкомата АТ «Ощадбанк», який розташований за вищевказаною адресою, скористалася операцією «Зняття готівки». У результаті зазначеної операції, ОСОБА_3 в період часу з 07 год 59 хв по 08 год 01 хв зняла з рахунку ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3000,00 грн, тим самим викрала їх, та в подальшому розпорядилася ними на свій розсуд, заподіявши своїми діями потерпілій матеріальний збиток на суму 3000,00 грн.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документа з корисливих мотивів.

Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

До обвинувального акта прокурором додано клопотання потерпілої та підозрюваної про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, а потерпіла не заперечує проти такого розгляду.

Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_9 , згідно змісту якої підозрювана свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження, згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі. У вказаній заяві захисником ОСОБА_9 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватостіОСОБА_3 , її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 381, ч. 1 ст. 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття визнається обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує, що вчинені кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, дані про особу винної, конкретні обставини вчинення кримінальних проступків, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила кримінальні проступки та попередження нових кримінальних проступків та злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 , які маються у матеріалах кримінального провадження встановлено, що вона є такою, що не має судимості, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

За таких обставин справи, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Підстав, передбачених ч. 3 ст. 61 КК України, для не застосовування обмеження волі, матеріалами кримінального провадження не встановлено.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю кримінальних проступків, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи, що особою вчинено кримінальні проступки, дані про особу винної, ставлення винної до скоєного, яка щиро розкаялася у вчиненому, думку потерпілої, яка претензій не має, шкода їй відшкодована у повному обсязі, про що мається відповідна заява, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_10 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на неї обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для її виправлення.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, запобіжний захід не обирався, підстави для прийняття рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377, 381-382 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на
ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання ним копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1