Номер справи 703/544/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у присутності особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню №0000406 від 20.11.2020 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в :
ОСОБА_6 20 листопада 2020 року близько 11 год. 30 хв., перебуваючи на дорозі по вул. Лісній в м. Сміла Черкаської області, незаконно придбав шляхом знахідки одну таблетку білого кольору у блістері, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого у перерахунку на основу становить 0,0225 г, та залишив її зберігати при собі, для власного вживання, без мети збуту і цього ж дня о 12 год. 20 хв. неподалік вулиці академіка Вернадського та будинку №37 по вул. Бєлінського в м. Сміла Черкаської області вказану таблетку із наркотичним засобом у нього було вилучено працівниками поліції під час проведення особистого обшуку.

В судовому засіданні прокурор, зважаючи на висновок судово-психіатричного експерта, зазначив про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.

Захисник та законний представник не заперечували проти застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_6 також не заперечував щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру та якщо слід, то які саме.

Факт вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР №0000406 від 20.11.2020;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального проступку, відповідно до якого ОСОБА_6 було затримано 20 листопада 2020 року о 12 год. 20 хв. в порядку ст. 208 КПК України та під час обшуку у нього було виявлено та вилучено одну таблетку метадону;

- висновком експерта №СЕ-19/124-20/15309-МРВ від 21.12.2020 відповідно до якого таблетка білого кольору, яка надана на експертизу, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою (в перерахунку на основу) 0.0225 г.;

- постановою тимчасово виконуючого обов`язки старшого дізнавача СД ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 про зміну порядку досудового розслідування кримінального провадження №0000406 від 20.11.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та продовжено його розгляд згідно правилами Глави 39 КПК України;

- довідкою КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» від 12 січня 2021 року з якої вбачається, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаній установі з 22.12.2018 по 02.01.2019 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок комбінованого вживання канабіоїдів, амфітамінів та мета дону, стан відміни неускладнений;

- довідкою лікаря-нарколога ОСОБА_8 від 11.01.2020 про те, що ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 01.02.2019.

Таким чином, оцінивши в сукупності зазначені вище належні та допустимі докази, суд вважає, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.309 КК України, мало місце і воно вчинено ОСОБА_6 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 38 від 03.02.2021 ОСОБА_6 станом на 20.11.2020 та на теперішній час виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним перебігом, актуальною психотичною, параноїчною симптоматикою та проявами психопатоподібного дефекту особистості, виявляє ознаки розладів психіки та поведінки внаслідок комбінованого вживання психостимуляторів, канабіноїдів та опіоїдів з синдромом залежності, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частиною 3 ст.19 КК України встановлено, що не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Відповідно до вимог ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Як встановлено з висновку експертизи з огляду на виявлені у ОСОБА_6 психопатологічні феномени, а саме актуальну психотичну, параноїдну симптоматику, прояви психопатоподібного дефекту особистості, що ускладнюються вживанням кількох психоактиавних речовин, враховуючи виявлені грубі порушення продуктивності мислення, критичних і прогностичних функцій відсутність будь-якого психіатричного, наркологічного супроводу за місцем проживання, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_6 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним типом нагляду.

В зв`язку із наявністю у ОСОБА_6 психічних розладів, відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачені.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 372, 395, 503, 512, 513 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 в зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним типом нагляду.

Речові докази: сейф-пакет №7080644 із метадоном масою 0,0225 г, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області знищити.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не оскаржено, а у разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошений 04 червня 2021 року.

Головуючий: ОСОБА_1