Справа № 487/1177/21
Провадження № 1-кс/487/1319/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 22.01.2021 у кримінальному провадженні №0001373 від 13.05.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2021 року адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 13.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001373 від 13.05.2020 року, в якій просила скасувати вказану постанову.
В обґрунтування скарги вказала, що постанова від 22.01.2021 про відмову у визнанні потерпілим винесена при неповному та не всебічному дослідженні усіх обставин, які підлягають доказуванню. Так під час досудового розслідування залишилися недослідженими обставини, які мають істотне значення для дотримання засад кримінального провадження, а саме: не допитано свідків дійсних очевидців подій, а саме осіб, які зателефонували на номер 102 для виклику поліції, не допитано свідків про яких йдеться в поясненнях ОСОБА_4 від 08.04.2020, не отримано пояснень від працівників правоохоронного органу, які не надали допомогу ОСОБА_4 , не досліджено відомості щодо завдання тілесних ушкоджень середньої тяжкості у кримінальному провадженні №480001140 від 19.04.2020. Також заявникпросила поновити строк на звернення до слідчого судді зі скаргою, посилаючись на те, що оскаржувану постанову ОСОБА_4 отримав 09.02.2021 року.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, надала до суду клопотання, у якому просила розгляд скарги здійснювати за відсутності ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3 , доводи скарги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити скаргу.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві у судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження для розгляду скарги не надав. Згідно частини 3 статті 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, приходжу до наступного.
Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.21КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001373 від 13.05.2020 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 за заявою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 за фактом можливого перевищення службових повноважень працівниками патрульної поліції під час доставки ОСОБА_4 до приміщення Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
20.01.2021 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_7 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві із клопотанням про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження №0001373 від 13.05.2020 у якості потерпілого.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 22.01.2021 року відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001373 від 13.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
Постанову про відмову у визнанні потерпілим від 22.01.2021 р. ОСОБА_4 отримав 09.02.2021 р.
Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Положеннями, закріпленими у ст. 117 КПК, визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.
З метою запобігання порушення прав учасників кримінального провадження суд вважає за необхідне поновити адвокату ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 строк для звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Положеннями частин 1 та 2 ст.55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, діючий КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст.220 КПК України може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

У той же час, за змістом ч. 5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. В такому випадку, оскарженню підлягає саме така постанова на підставі п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, всупереч положенням ст.110 КПК України вказана постанова не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви про залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні.

В оскаржувані постанові, слідчий вказує, що ухвалення судом рішення про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР не зобов`язує слідчого одночасно визнати скаржника потерпілим.
Разом з тим згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
З такого, суд приходить до переконання, що постанова слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 22.01.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001373 від 13.05.2020 року є передчасною та такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, тому підлягає скасуванню.
З урахуванням викладеного, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_3 строк на подання скарги в інтересах ОСОБА_4 .
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 22.01.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001373 від 13.05.2020 року - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1