Справа № 158/1889/21 Провадження №11-сс/802/332/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:про арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

дізнавача - ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся дізнавач СВ ВП №1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , із клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000328 від 08.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що 07.07.2021 року в лісовому масиві поблизу с.Сокиричі Луцького району Волинської області, було виявлено автомобіль марки «IVEKO», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який без відповідних документів здійснював видобуток піску.
07.07.2021 року в ході проведення огляду після події, вилучено спеціалізований вантажний автомобіль марки «IVEKO», моделі «EUROCARGO 260E27», державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний гідравлічним маніпулятором та завантажений піском, а також свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданий ТСЦ 0741, власником якого являється ОСОБА_12 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , які в подальшому було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000328.
Автор клопотання зазначає, що оскільки в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст.167 КПК України, то з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, просив суд накласти арешт вищевказане майно, тимчасово позбавивши можливості відчужувати його, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином до прийняття кінцевого рішення у вказаному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2021 року в задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.

Постановляючи рішення про відмову у накладенні арешту на майно, слідчий суддя своє його мотивував тим, що слідчим не доведено правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, передбачених кримінально процесуальним законодавством. В матеріалах провадження відсутні докази того, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, яке вказане у клопотанні. Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки існує сукупність обґрунтованих підстав вважати, що тимчасово вилучене майно про яке йде мова у поданому дізнавачем клопотанні, може бути доказом злочину, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно про яке зазначено у клопотанні повністю відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою його збереження - воно підлягає арешту. Так, здобуті матеріали провадження свідчать про те, що пісок, який завантажений на автомобіль марки «IVEKO», державний номерний знак НОМЕР_1 є предметом кримінального правопорушення здобутим безгосподарським використанням земель, а сам транспортний засіб, - знаряддям вчинення злочину. Однак слідчий суддя місцевого суду на дані обставини належної уваги не звернув та прийшов до невідного висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які скаргу підтримали, володільця майна та його представника, які скаргу заперечили через її безпідставність та просили залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого дізнавачем клопотання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого та законного висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «IVEKO», моделі «EUROCARGO 260E27», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0741. Водночас, апеляційний суд вважає неправильним висновок слідчого судді про відсутність підстав для накладення арешту на пісок, що знаходився на вказаному транспортному засобі.

До такого переконання апеляційний суд приходить виходячи з наступного.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000328 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, відомості про яке до ЄРДР внесені 08.07.2021 року.

Підставою для реєстрації таких відомостей в ЄРДР стало повідомлення громадянина ОСОБА_13 про те, що в с.Сокиричі, у лісовому масиві виявлено транспортний засіб, який без відповідних документів здійснював видобуток піску.

07 липня 2021 року було проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено вантажний автомобіль марки «IVEKO», моделі «EUROCARGO 260E27», державний номерний знак НОМЕР_1 , який завантажений піском, а також свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданий ТСЦ 0741, власником якого, як встановлено судом, являється ОСОБА_12 .
Постановою дізнавача ВП №1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 від 08.07.2021 року вищевказаний транспортний засіб із навантаженим піском, та свідоцтво про його реєстрацію, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000328.

Дізнавач доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на вказане майно вказував про те, що на його думку існує сукупність розумних підозр, що транспортний засіб, реєстраційні документи на нього, та пісок, який знаходився на транспортному засобі, є доказом злочину, передбаченого ч.1 ст.254 КК України "Безгосподарське використання земель", у кримінальному провадженні №0000328, а тому, саме з метою збереження цього майна, просив накласти арешт.

Апеляційний суд частково погоджується із доводами дізнавава, а саме - в частині, що стосується піску, оскільки у поданому до суду клопотанні наведено достатні обґрунтування, а матеріали клопотання містять належні та допустимі докази, які дають суду підстави вважати, що майно (пісок) повністю відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, у зв`язку з чим було визнано речовими доказами.

Обґрунтованою у клопотанні дізнавача також є і мета накладення арешту в цій частині, так як в ньому зазначено та наведено правові підстави мети такого арешту відповідно до положень ст.170 КПК України, а саме - збереження речових доказів.

Таким чином, на переконання колегії суддів, клопотання про арешт майна містить належні обґрунтування, а його матеріали докази, які підтверджують необхідність накладення арешту на майно в частині піску, як того вимагає ст.171 КПК України, а також належні обґрунтування та докази того, що незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати, знищення, перетворення або відчуження майна.

А тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не може погодитись із висновком слідчого судді місцевого суду про недоведеність стороною обвинувачення наявності законних підстав для накладення арешту на майно в частині, що стосується піску, з посиланням на те, що майно не відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, оскільки слідчий суддя належним чином не з`ясував усіх обставин, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна в цій частині.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду вважає, що матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань та не надала належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що таке майно як автомобіль марки «IVEKO», моделі «EUROCARGO 260E27», державний номерний знак НОМЕР_1 , та реєстраційні документи на нього, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України в кримінальному провадженні №0000328, із врахуванням правової кваліфікації злочину - ч.1 ст.254 КК України "Безгосподарське використання земель", окрім як визнання цього майна речовими доказами постановою дізнавача, та підозр, які фактично нічим не підтверджені.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, у них містяться документи на підставі яких водій автомобіля марки «IVEKO», моделі «EUROCARGO 260E27», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_11 , власником якого, як встановлено судом являється ОСОБА_12 , здійснював перевезення піску, і незаконність їх походження органом досудового розслідування, не спростовано жодним чином.
Відтак, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що таке майно як автомобіль марки «IVEKO», моделі «EUROCARGO 260E27», державний номерний знак НОМЕР_1 , та реєстраційні документи на нього, яке 07 липня 2021 року було тимчасово вилучено в ході проведення огляду місця події, не може бути доказом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.254 КК України в кримінальному провадженні за №0000328, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відсутність законних підстав, передбачених кримінально процесуальним законом, для накладення арешту на майно в частині, що стосується вищевказаного транспортного засобу та реєстраційних документів на нього, є цілком вірним.

При цьому, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі щодо наявності законних підстав для накладення арешту на транспортний засіб і документи на нього, не беруться до уваги судом, оскільки, на думку суду апеляційної інстанції фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції в цій частині.

Відтак, оскаржувана ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на таке тимчасово вилучене майно як пісок, підлягає скасуванню з постановленням нової, - про задоволення клопотання в цій частині.

В решті оскаржуване судове рішення, тобто, що стосується транспортного засобу та реєстраційних документів на нього, то воно підлягає залишенню без змін, оскільки в цій частині є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2021 року в частині відмови у накладенні арешту на пісок, який завантажений на вантажний автомобіль марки «IVEKO», моделі «EUROCARGO 260E27», державний номерний знак НОМЕР_1 , скасувати.
Клопотання дізнавача СВ ВП №1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно в частині, що стосується піску задовольнити.
Накласти арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000328, яке 07.07.2021 року було тимчасово вилучене в ході проведення огляду місця події, а саме - на пісок, який завантажений у вантажний автомобіль марки «IVEKO», моделі «EUROCARGO 260E27», державний номерний знак НОМЕР_1 .
В іншій частині ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 липня 2021 року в даному провадженні, залишити без змін.
На підставі ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді