Справа №705/2235/21
1-в/705/212/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Аво-Омамма Федеративної республіки Нігерія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, національність ігбо, громадянина Нігерії, раніше судимого: 1) 03.11.2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 29.01.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 24 дні; 2) 04.12.2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 11 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

В С Т А Н О В И В:

Начальник державної установи «Старобабанівська виправна колонія № 92» направив до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , у якому зазначив про те, що останній відбуває покарання в установі за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2017 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років 2 місяці з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 29.01.2015 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку й день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 29.01.2015 року. Кінець строку відбування покарання: 26.09.2022 року.

Станом на 20.05.2021 року відбув 3/4 строку покарання 09 років 09 місяців 24 дні, невідбута частина становить 01 рік 04 місяці 06 днів.

Під час утримання в СІЗО м. Київ характеризувався посередньо, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав. Із 11.01.2019 року відбував покарання у державній установі «Бучанська виправна колонія (№85)» Київської області, за період відбування у якій характеризується позитивно, має 4 заохочення застосованих правами начальника установи та 1 стягнення, застосоване правами начальника установи, яке погашене у встановленому законом порядку. З 18.11.2020 року відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)». За час відбування покарання в установі характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Режим відбування покарання не порушує. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Стягнень не має. Працевлаштований, до праці відноситься сумлінно та старанно. Має 1 заохочення застосоване правами начальника установи. Ввічливий, не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, не допускає вимог встановлених правил, приймає активну участь у суспільно-корисному життів установи. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Провину у скоєному злочині визнає повністю.

Має заборгованість за вироком суду на користь держави України, але з державної виконавчої служби документи на утримання позовів не надходили.

У зв`язку із зазначеним просить суд звільнити умовно-достроково засудженого Чуквудоро Максвела Узома.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просить суд відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що відносно засудженого ОСОБА_5 раніше, у 2020 році, судом вже вирішувалося питання щодо його умовно-дострокового звільнення, але було відмовлено у його задоволенні. З наданих засудженим пояснень вбачається, що останній вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, своєю поведінкою під час відбування покарання не довів своє виправлення, не ініціював вирішення питання щодо погашення заборгованості з виплати процесуальних витрат за вироком суду. У зв`язку з цим вважає, що відсутні підстави для звільнення засудженого умовно-достроково.

Представник установи в судовому засіданні просив суд клопотання задовольнити.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання начальника установи. Зазначив, що намагається належним чином виконувати свої обов`язки, залучений до праці, вину у вчиненні злочину фактично визнає, розкаюється. Крім того, має сім`ю та постійне місце реєстрації, має бажання працювати після звільнення та погасити заборгованість за вироком суду, тому просить звільнити його умовно-достроково.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника установи, засудженого, вивчивши письмові матеріали подання та особової справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в установі за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2017 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 11 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. До покарання було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та був звільнений 29.01.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 24 дні. При винесенні вироку у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України засудженому зараховано у строк відбування покарання перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 29.01.2015 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку й день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 29.01.2015 року. Кінець строку відбування покарання: 26.09.2022 року.

На момент направлення начальником установи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого відбув 3/4 строку покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, затвердженої 20.05.2021 року, засуджений ОСОБА_5 має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 1 стягнення, яке погашено.

Згідно характеристики начальника відділення СПС №6, погодженої заступником начальника колонії із соціально-виховної та психологічної роботи, засуджений Чуквудоро Максвел Узома під час утримання в СІЗО м. Києва характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. Відбуваючи покарання у ВК 85 характеризувався позитивно, має чотири заохочення та одне стягнення, яке погашене. З 18.11.2020 року відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», де також характеризується з позитивної сторони. Працевлаштований, дотримується встановлених правил, приймає участь у суспільно-корисному житті відділення та установи, має одне заохочення, провину у злочині визнає, на профілактичному обліку не перебуває. Комісія установи вважає, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» станом на 04.06.2021 року невідбута ОСОБА_5 частина покарання становить 01 рік 03 місяці 22 дні.

У відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Цією статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання позитивно характеризується за місцем відбування покарання, сумлінно ставиться до праці, відбув 3/4 призначеного судом покарання, зробив для себе належні висновки та став на шлях виправлення, його поведінка та ставлення до праці є сумлінними.

Суд враховує, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання начальника ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , через те, що останній не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Але з моменту попереднього розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення, на думку суду, ОСОБА_5 зробив для себе належні висновки та в повній мірі усвідомив наслідки вчиненого ним злочину, щиро шкодує про такі та визнає свою провину, працевлаштувався, характеризується позитивно, відомості про порушення режиму відбування покарання відсутні. Також судом враховано, що поведінка засудженого є стабільно позитивною за весь період відбування покарання на протязі 2019-2021 років. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність його виправлення.

Суд не приймає до уваги посилання прокурора на невизнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та недоведеність останнім під час відбування покарання свого виправлення оскільки така позиція не ґрунтується на наявних матеріалах клопотання та особової справи та не підтверджена належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що з огляду на реально відбуту засудженим міру покарання, з врахуванням даних про його особу, поведінку під час відбування покарання, встановлене в ході судового розгляду клопотання сумлінне ставлення до праці, клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього підлягає до задоволення.

Суд також вважає, що саме таке рішення сприятиме подальшій ресоціалізації засудженого ОСОБА_5 після відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 01 рік 03 місяці 22 дні.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складений 08.06.2021 року.

Суддя ОСОБА_1