Справа № 188/100/21
Провадження № 1-кп/188/77/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000474 від 25.09.2020р., що надійшла 29 січня 2021 року від прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, проживаючого за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в період часу з 01 жовтня 2020 року по 07 жовтня 2020 року (точна дата не встановлена) приблизно о 12.00, знаходячись біля лісосмуги на околиці смт Петропавлівка Дніпропетровської області, побачив декілька кущів дикоростучих рослин коноплі і у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах для власного вживання, без мети збуту. ОСОБА_3 усвідомлюючи, що відповідно до ч. 2 ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000р. № 770, на території України забороняється, руками позривав вказані кущі, тим самим незаконно придбавши наркотичні засоби. Потім ОСОБА_3 поклав незаконно придбані ним рослини коноплі до багажника свого автомобіля марки «Skoda Superb» державний номер НОМЕР_1 і привіз вказані наркотичні засоби до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав сушитись на горищі свого будинку, у такий спосіб перевізши та зберігаючи наркотичні засоби у великих розмірах для власного вживання, без мети збуту.

Потім, у період часу з 14 жовтня 2020 року по 20 жовтня 2020 року (точні дата та час не встановлені) ОСОБА_3 періодично перетирав руками рослини, подрібнюючи їх у такий спосіб, тим самим виготовляв наркотичні засоби у великих розмірах без передбаченого законом дозволу для власного вживання.

21 жовтня 2020 року у період часу з 10.00 до 11.13 працівниками Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час проведення санкціонованого ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду обшуку домоволодіння ОСОБА_3 , яке розташоване за вказаною адресою, було виявлено та вилучено сухі речовини рослинного походження з ознаками рослин коноплі.

Згідно з висновком експерта № 19/104-8/5327 від 30.12.2020 надані на експертизу 22.10.2020 речовини масою: 576,0214 г та 75, 3172 г, вилучені під час проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_3 , є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 506,9043 г та 66,2790 г.

Згідно з висновком експерта № 19/104-8/5328 від 13.01.2021 надані на експертизу 22.10.2020 речовини масою: 370,111 г; 957,213 г, вилучені під час проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_3 , є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 334,358 г та 865,895 г.

Загальна маса наркотичних речовин в перерахунку на висушену речовину складає 1773,4363 г, які ОСОБА_3 незаконно придбав, перевіз, виготовив та зберігав у великих розмірах для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України - незаконне виготовлення, придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.

Під час досудового слідства 12 січня 2021 року прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норм статей 469 та 472 КПК України, у якій дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин; правової кваліфікації дій підозрюваного як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України незаконне виготовлення, придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах; покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке правильно кваліфіковане як незаконне виготовлення, придбання зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах і згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення і просить затвердити угоду.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченого.

Прокурор підтримав угоду і просив суд її затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує пом`якшуючу покарання обставину у вигляді щирого каяття, обтяжуючі покарання обставини відсутні, узгоджене сторонами угоди покарання обране в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, та вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 21 січня 2021 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Майнова шкода не завдана. Потерпілі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речові докази - відро білого кольору та склянку, що передані під розписку ОСОБА_3 на зберігання, слід залишити йому за належністю.

Речовий доказ речовину рослинного походження, що є наркотичним засобом канабіс, який в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 506,9043 г та 66,2790 г., 334,358 г та 865,895 г., і який поміщено до спец. пакетів 7133248 і 7133250, що зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №4 Синельниківського РУП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, слід знищити.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/104-8/5327 від 30.12.2020 в розмірі 980,70 грн та № 19/104-8/5328 від 13.01.2021 в розмірі 1 307,60 грн, всього 2 288,3 грн слід на підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-376, 468-476, 392-395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 січня 2021 року прокурором Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Речові докази - відро білого кольору та склянку залишити ОСОБА_3 .

Речовий доказ речовину рослинного походження, що є наркотичним засобом канабіс, який в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 506,9043 г та 66,2790 г, 334,358 г та 865,895 г., у спец. пакетах 7133248, 7133250, що зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №4 Синельниківського РУП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2 288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн 30 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1