Провадження № 11-сс/4820/191/21
Справа № 686/6454/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2021 року за № 0000013 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_9 задоволено.

Змінено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ізяслав, Хмельницької області, громадянину України, українцю, жителю АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 21 квітня 2021 року включно.

Строк дії ухвали по 21 квітня 2021 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 20 лютого 2021 року, орієнтовно о 23 год., неповнолітній ОСОБА_10 разом із своїми знайомими відпочивав в приміщенні бару «Фанат», що розташований по вул. Грушевського, 1А, в м. Ізяслав. Під час відпочинку, між ним та неповнолітнім ОСОБА_11 виник конфлікт з приводу їх спільної знайомої ОСОБА_12 .

З метою з`ясування непорозуміння, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 направились з приміщення бару на вихід.

В той час, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували в приміщенні коридору, до них підійшов ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та вирішив втрутитись в суперечку з метою захисту свого знайомого ОСОБА_11 . З цією метою ОСОБА_7 , з причин раптово виниклих неприязних відносин, наніс декілька ударів кулаками та долонями рук в голову ОСОБА_10 . В свою чергу ОСОБА_10 відштовхнув ОСОБА_7 та разом із ОСОБА_11 вийшов на вулицю, де спілкувались між собою.

В цей час, ОСОБА_7 , маючи особисті неприязні відносини до ОСОБА_10 , бажаючи продовжити нанесення йому тілесних ушкоджень, також вийшов з приміщення бару і наблизився до ОСОБА_10 , ставши поруч нього з правої сторони.

В той час, як ОСОБА_10 спілкувався з ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , з причин особистих неприязних відносин, діючи умисно та протиправно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 є неповнолітнім, наніс йому удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, внаслідок чого ОСОБА_10 , втратив свідомість, в результаті наданого його тілу прискорення від нанесеного удару, впав на землю, вдарившись при цьому потиличною ділянкою голови.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому потиличної кістки, забою головного мозку, що за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, та від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 08 год. 05 хв. ОСОБА_10 помер в КНП «Ізяславська ЦРЛ».

21.02.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 внесено відомості про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація - ч. 2 ст. 121 КК України.

22.02.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

15.03.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, тобто у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Непогоджуючись з ухвалою, захисник підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу слідчого судді вважає незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що підозра, повідомлена ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду; вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні; знищення, схов чи спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення іншого кримінального правопорушення жодним чином необґрунтовані.

Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за час перебування під домашнім арештом підозрюваний ОСОБА_7 добросовісно виконував обов`язки, покладені на нього згідно ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2021 року, що свідчить про можливість застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , яке є тяжким та за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не має постійного місця роботи, на утриманні будь-яких осіб, неодружений. Перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності; незаконно впливати на свідків, з метою зміни показань на його користь, а також на свідків, які ще не встановлені та недопитані; вчинити інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка його захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу.
Окрім того, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років; особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, неодружений, раніше не судимий, проживає з батьками, негативно характеризується за останнім місцем роботи, неодноразово за нетривалий час роботи порушував службову дисципліну, а 27 січня 2021 року був звільнений відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду, враховуючи покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим; знищення, схову чи спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань; вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_7 перевіряється на причетність до іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Разом з тим, слідчий суддя врахував, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи захисника підозрюваного про те, що підозра, повідомлена ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів до уваги не приймає.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами: показаннями неповнолітніх свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , протоколами слідчих експериментів з неповнолітніми свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , показаннями свідка ОСОБА_14 , довідкою з КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня», лікарським свідоцтвом про смерть № 161 від 15.03.2021 року, згідно з яким смерть ОСОБА_10 настала внаслідок нападу з метою вбивства чи нанесення тілесного ушкодження, - забою головного мозку, перелому потиличної кістки, закритої черепно-мозкової травми, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність доказів для затримання ОСОБА_7 та оголошення йому підозри, з чим погоджується апеляційний суд.

До того ж, слід зазначити, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і було зроблено судом у даному провадженні.

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Твердження ж захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за час перебування під домашнім арештом добросовісно виконував покладені на нього обов`язки, не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, визначеними ст. 178 КПК України, а також ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2021 року, якою змінено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 21 квітня 2021 року включно, без можливості внесення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4