КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

05 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000314 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 рокущодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вараш Рівненської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого,останній раз 19.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва, з урахуванням змін, внесених ухвалою Київського апеляційного суду від 27.10.2020 року, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження строком на 1 рік 11 місяців, від якого його було звільнено 27.10.2020 року по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Цим же вироком по справі вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 26.02.2019 року приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у парку «Кіото» по вул. Кіото, 21 в м. Києві, біля сміттєвої урни на асфальті поряд з лавкою знайшов та підібрав, тим самим незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину амфетамін масою 1,86 г, що є великим розміром, який знаходився в поліетиленовому пакетику із пазовою застібкою, та наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,037 г, який знаходився в паперовому згортку, які разом знаходились в паперовому згортку, візуально схожому на конверт, які поклав до лівої кишені своїх штанів сірого кольору та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту. Після чого, цього ж дня приблизно о 18:50 годин, незаконно зберігаючи при собі без мети збуту вищевказані психотропну речовину амфетамін та наркотичний засіб метадон (фенадон), зайшов до станції метро «Лісова» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де був зупинений працівником поліції, на запитання якого повідомив про знаходження у нього в лівій кишені штанів вказаних психотропної речовини амфетаміну та наркотичного засобу метадону (фенадон), та в подальшому був запрошений до кімнати поліції, де у нього було виявлено та вилучено вищевказані психотропну речовину амфетамін масою 1,86 г, що є великим розміром, в поліетиленовому пакетику із пазовою застібкою, та наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,037 г, який знаходився в паперовому згортку, які разом знаходились в паперовому згортку, візуально схожому на конверт, які він незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року змінити в частині призначеного ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України та застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на те, що ОСОБА_5 , який в судовому засіданні визнав свою провину та щиро розкаявся у скоєному може виправитися без відбування покарання, у зв`язку з чим може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах та наркотичного засобу без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація дій ОСОБА_5 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником обвинуваченого апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив злочин по даній справі, не працює.
Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, а обставиною, що, відповідно до ст. 67 цього Кодексу, обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав неможливим виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та обрав йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати в ізоляції від суспільства, з урахуванням його особи та тяжкості вчиненого злочину.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 розмір покарання, суд першої інстанції, враховуючи його вік, посередню характеристику, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, обрав останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки вважав таке покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, з урахуванням того, що ОСОБА_5 повністю відбув покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року одинадцяти місяців обмеження волі, суд не знайшов підстав для застосування положень ч. 4 ст. 70 цього ж Кодексу.

Наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання дозволяють зробити висновок про те, що при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції були дотримані вимоги закону, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, призначене останньому за ч. 2 ст. 309 КК України покарання, як за своїм видом, так і розміром, слід визнати справедливим та таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_5 може виправитися без відбування покарання, оскільки в судовому засіданні визнав свою провину та щиро розкаявся у скоєному злочині, то вони не можуть бути визнані достатніми та обґрунтованими підставами для зміни вироку та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, оскільки суд першої інстанції, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на вищенаведене, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним постановити рішення, яким вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 754/17883/19

Номер провадження : 11-кп/824/2321/2021

Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1