Справа № 950/539/21
Провадження № 1-кп/950/131/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000047, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець м. Холмськ, Сахалінської області, Російської Федерації; не працює; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
25.02.2021 близько 09 год. 00 хв ОСОБА_3 прибув до домогосподарства по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 . Попередньо знаючи, що в будинку ніхто не проживає, реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом пошкодження вікна, ОСОБА_3 проник усередину вищевказаного будинку, де виявив та викрав алюмінієву каструлю об`ємом 3 л, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-21/2927-ТВ від 17.03.2021 157 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 4 л, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-21/2927-ТВ від 17.03.2021 135 грн. та каструлю з нержавіючої сталі об`ємом 20 л, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-21/2927-ТВ від 17.03.2021 700 грн. Разом із зазначеними речами ОСОБА_3 покинув вищевказане господарство, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 992,00 грн.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку) кваліфікуючою ознакою якого є «поєднана із проникненням у житло».

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав повністю та суду пояснив, що дійсно проник у нежитловий будинок по АДРЕСА_2 через вікно. Раніше у вказаному будинку проживала його тітка. Велика каструля із нержавіючої сталі не проходила у вікно, тому обвинувачений вибив раму вікна, коли виходив із будинку, щоб безперешкодно витягти велику каструлю. Викрадені речі він поклав одна в одну, а у подальшому здав на металобрухт. При цьому у скоєному ОСОБА_3 щиро розкаявся.

Ураховуючи, що обвинувачений визнав свою вину за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікуючою ознакою якого є поєднана із проникненням у житло.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину - ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання. Обставини, визначені у ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

При призначенні обвинуваченому покарання, на підставі ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він не працює, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Положення вказаної статті спрямовані на реалізацію принципу, встановленого ч. 2 ст. 61 Конституції України згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає один вид покарання позбавлення волі. Однак за встановлених обставин кримінального правопорушення, особи винного, суд вважає, що застосовування такого покарання є надто суворим. З урахуванням наявності кількох пом`якшуючих обставин, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, з огляду на те, що потерпіла не має до нього претензій матеріального та морального характеру, зважаючи на розмір заподіяних збитків, форму вини і мотиви вчинення даного злочину, застосування до обвинуваченого покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі суперечило б принципам індивідуалізації та співмірності покарання.

Крім того, суд враховує висновок досудової доповіді, відповідно до якого існує висока імовірність вчинення ОСОБА_3 повторного правопорушення, виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню нових повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

За таких обставин, зважаючи на матеріали досудової доповіді, думку прокурора, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті, а саме обмеження волі.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, розмір яких згідно з довідкою Сумського НДЕКЦ складає 653,80 грн.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року обмеження волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Строк відбування покарання рахувати з дня прибуття ОСОБА_3 та постановки його на облік у виправному центрі.

Речові докази: каструля з нержавіючої сталі об`ємом 20 л, алюмінієва каструля об`ємом 3 л, та алюмінієва каструля об`ємом 4 л, передані на зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутими власниці.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 653,80 грн.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1