Провадження № 1-кп/470/20/21
Справа № 485/1292/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2020 року за № 0000372, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івано-Кепине, Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, пенсіонер за віком, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
24 травня 2020 року близько 16 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання із своєю співмешканкою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, ображав словами нецензурної лайки ОСОБА_6 , внаслідок чого могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31.07.2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Крім того, 15 липня 2020 року о 10 годині 30 хвилин та о 16 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив повторно домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , шляхом висловлення образ грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05.08.2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
В подальшому, 17 липня 2020 року близько 09 години, ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, ображав словами нецензурної лайки потерпілу ОСОБА_6 та виганяв з дому, внаслідок чого могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Вказаними діями, ОСОБА_4 також порушив законну вимогу термінового заборонного припису №063459 від 15 липня 2020 року, який діє до 12 години 25.07.2020 року, а саме заборону упродовж 10 діб в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_6 ; зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, в результаті чого постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25.08.2020 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
В подальшому, 02 серпня 2020 року близько 14 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом висловлення образ грубою нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою, внаслідок чого могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07.08.2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Після неодноразового притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 належних висновків не зробив та 27 серпня 2020 о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні зазначеного житлового будинку, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, схопив у руки кухонний ніж і тримаючи його в руках, висловлював на адресу ОСОБА_6 погрози фізичною розправою, при цьому свої дії супроводжував словами нецензурної лайки, тим самим викликав у останньої побоювання за свою безпеку, почуття приниження, спричинив її емоційну невпевненість та завдав шкоду її психічному здоров`ю у формі тривоги, страху, приниження.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , за обставин викладених у обвинувальному акті, свою вину визнав повністю, та пояснив, що дійсно застосовував стосовно своєї співмешканки ОСОБА_6 нецензурні слова, ображав її та погрожував фізичною розправою. Вказані дії відбувались у зв`язку з вживанням ним алкоголю. Зауважує, що щиро кається у вчиненому та для того щоб такі обставини не виникали в подальшому, він кинув вживати алкогольні напої близько трьох місяців тому. На даний час він продовжує проживати разом з ОСОБА_6 , оскільки відносини у них налагодились та вони не сваряться.
Захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи обставини за яких обвинувачується ОСОБА_4 , просить призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Просить врахувати в якості обставин які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне усунення заподіяної шкоди, оскільки на його думку примирення з потерпілою, ведення спільного господарства та припинення вживання алкогольних напоїв, є обставинами, які усувають заподіяну шкоду.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина об`єктивно підтверджується наступними доказами.
Заявою потерпілої ОСОБА_6 від 27.08.2020 року на ім`я т.в.о. начальника Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області, в якій остання просила притягнути до кримінальної відповідальності свого співмешканця ОСОБА_4 за систематичне вчинення відносно неї сімейного насильства (а.с.120).
Рапортом старшого інспектора - чергового СРПП Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області від 27.08.2020 року на ім`я т.в.о. начальника Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області про отримання повідомлення по телефону від ОСОБА_6 щодо вчинення відносно неї 27.08.2020 року о 16 годині 43 хвилини домашнього насильства її співмешканцем ОСОБА_4 (а.с.119).
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.08.2020 року про реєстрацію кримінального провадження № 0000372, внесене заступником начальника відділу - начальником слідчого відділення Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області за заявою потерпілої ОСОБА_6 про систематичне вчинення її співмешканцем ОСОБА_4 сімейного насильства, відповідальність за що передбачена ст.126-1 КК України (а.с.118).
Протоколом огляду місця події від 27.08.2020 року з фототаблицею до нього та планом-схемою домоволодіння, згідно з якими було оглянуте домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_6 та її співмешканець ОСОБА_4 . В ході огляду будинку було виявлено кухонний ніж, який знаходився на ліжку в спальній кімнаті. Після виявлення та фотографування ножа його було вилучено для детального огляду до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області та постановою старшого слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області визнано речовим доказом по вищевказаному кримінальному провадженню (а.с.122-132, 134).
Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31.07.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, тобто повторного протягом року вчинення домашнього насильства після накладення адміністративного стягнення за аналогічне правопорушення, а саме 24.05.2020 року близько 16 години останній вчинив насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_6 , що виражалось у нецензурній лайці (а.с.162-163).
Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05.08.2020 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. Як вбачається з постанови, 15.07.2020 року о 10 годині 30 хвилин та о 16 годині ОСОБА_4 за місцем спільного проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру у відношенні своєї співмешканки ОСОБА_6 , під час якого ображав останню грубою нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.164).
Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07.08.2020 року, згідно якої ОСОБА_4 02.08.2020 року близько 14 години вчинив домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_6 , в ході якого ображав потерпілу грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим могла бути спричинена шкода її психічному здоров`ю. За такі дії ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення (а.с.165).
Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25.08.2020 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним 17.07.2020 року близько 09 години домашнього насильства психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_6 , при цьому ображав останню грубою нецензурною лайкою та виганяв з дому, за що на ОСОБА_4 було накладено адміністративне стягнення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.166-167).
Терміновим заборонним приписом №063459 від 15 липня 2020 року, яким з 12 години 15.07.2020 року протягом 10 діб, ОСОБА_4 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_6 ; зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, який ОСОБА_4 порушив.
Вказані докази є належними, допустимими, достовірними, узгоджуються між собою та є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.126-1КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, пенсіонер, дітей не має, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від алкоголю, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, раніше не судимий, думку потерпілої, яка не наполягала на призначені суворого покарання та повідомила, що на даний час їх стосунки покращились.
Обставини, що обтяжують покарання за ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а також щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Обставиною, що пом`якшує покарання за ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів, вчинений умисно, обставини, мотиви та наслідки його вчинення, наявність пом`якшуючої та обтяжуючих покарання обставин, вказані дані про особу обвинуваченого, досудову доповідь органу з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Враховуючи вище наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати меті покарання, оскільки інші м`які види покарання передбачені санкцією цієї статі (громадські роботі та обмеження волі), з урахуванням статусу обвинуваченого, який є пенсіонером, не можуть бути до нього застосовані, згідно застережень зазначених у статтях 56 та 61 КК України.
Також суд не застосовує до обвинуваченого покарання у виді арешту, яке хоча є більш м`яким за своїм видом, однак його необхідно відбувати реально.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є пенсіонером, повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та щиро розкаявся, у січні 2021 року переніс інсульт, перестав вживати алкогольні напої, думку потерпілої, яка не наполягала на призначені суворого покарання та повідомила, що на даний час їх стосунки покращились, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім цього, судом враховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків.
Що стосується доводів захисника про доцільність застосування до обвинуваченого при призначенні покарання положень ст.69 КК України, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно роз`яснень наведених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнано дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані, які певним чином характеризують особу винного.
При призначенні ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст.126-1 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, суд тим самим врахував усі обставини справи, в тому числі вказані захисником, наслідки злочину, особу обвинуваченого, про що зазначив у вироку.
На переконання суду, щире каяття та повне визнання вини, пенсійний вік обвинуваченого, невживання спиртних напоїв протягом деякого часу, покращення стосунків з потерпілою, стан здоров`я, на що звертав увагу захисник, це ті обставини, які враховуються при призначенні покарання, однак такі не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й можливість виправлення обвинуваченого шляхом відбування менш суворого покарання, а отже не можуть бути безумовними підставами для застосування ст.69 КК України.
Обставин, які б дійсно беззастережно вказували на істотне зниження ступеня суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 злочину, як того вимагає норма закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, сторона захисту в суді не навела.
Крім того, під час судового розгляду встановлено наявність лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, яка не є достатньою підставою для застосування вимог ч.1 ст.69 КК України, оскільки застосування цих вимог закону можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд не приймає в якості пом`якшуючих обставин, вказаних захисником, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне усунення заподіяної шкоди, оскільки матеріали провадження не містять даних, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 надавав будь-яку допомогу слідству в установлені невідомих їм обставин справи, а також добровільно усунув заподіяну шкоду. Крім того, потерпіла не зверталась за відшкодуванням їй матеріальної чи моральної шкоди. Налагодження нормальних умов життя з потерпілою та відмова обвинуваченого від вживання алкоголю вже після вчинення ним кримінального правопорушення, є лише його ставлення до вчиненого та свідчить про бажання стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку.
Про це також наголошував Верховний суд України у постанові від 18.09.2019 року справа № 166/1065/18.
Підстав вважати призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, з урахуванням застережень зазначених у статтях 56 та 61 КК України (неможливості застосування громадських робіт та обмеження волі до осіб пенсійного віку), немає.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речовий доказ: кухонний ніж, повернути законному володільцю - потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законною сили.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору.
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1