УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0000958 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову, на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 квітня 2020 року відносно ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 квітня 2020 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, та покладено на нього обов`язки передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Задоволено позовну заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» майнову шкоду у розмірі 4290,38 гривень (чотири тисячі двісті дев`яносто гривень тридцять вісім копійок) та 1500 гривень (одну тисячу п`ятсот гривень) витрат за проведення незалежної оцінки від 15 листопада 2018 року. Також ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України № 422 від 29 грудня 2018 року. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

На думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ВП «Южно-Українська АЕС» майнову шкоду у розмірі 4290,38 гривень (чотири тисячі двісті дев`яносто гривень тридцять вісім копійок) та 1500 грн. та користь держави 1144 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи , оскільки ОСОБА_6 нічого не вкрав, матеріальної шкоди нікому не спричинив.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 жовтня 2018 року близько 14:00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, яка оголошена в розшук, з метою крадіжки металу, шляхом вільного доступу пройшли на неогороджену територію залізничної дільниці «Автотранспортного господарства», яка знаходиться на промисловому майданчику Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електростанція» Державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно та таємно, ОСОБА_6 з особою, яка оголошена в розшук, з метою крадіжки, за допомогою кувалди демонтував із залізничних колій №13 та №14 наступне майно - 17 шт. металевих підкладок Д-50 та 65 шт. металевих костилів колійних, які перебувають на балансі ВП «Южно-Українська АЕС».

Однак не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки був помічений працівниками ВП «Южно-Українська АЕС» та працівниками Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, які припинили його протиправні дії, після чого ОСОБА_6 з особою, яка оголошена в розшук втекли з місця події. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ВП «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» майнову шкоду розміром 2332,02 грн.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в частині вирішення цивільного позову, апеляційний суд дійшов наступного.

Постановою Верховного Суду від 11.03.2021р. ухвала Миколаївського апеляційного суду від 07.07.2020р. щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову, скасована. За такого, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 розглядається судом апеляційної інстанції лише в частині вирішення цивільного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.
В пункті 7 ч.1 ст.368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Як передбачено у ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Водночас, відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, які особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При цьому, згідно зі ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілою особою цивільним позивачем ДП «НАЕК» Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заявлено цивільний позов, який в подальшому уточнювався, про стягнення з ОСОБА_6 на користь зазначеного підприємства збитків у розмірі 4 290,38 грн. та витрати на проведення незалежної оцінки 1500 грн. ( т.1 а.п. 92-95).

На підтвердження суми збитків цивільний позивач посилається у позові на Звіт про незалежну оцінку від 15 листопада 2018 року, визначеного незалежним оцінювачем ФОП ОСОБА_10 .

Цивільний позивач зазначає, що в ході досудового слідства, працівниками поліції було повернуто ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС частину демонтованого та викраденого майна, а саме, підкладок у кількості 17 шт. та костилів колійних у кількості 65 шт. Вказано, що повернуте майно пошкоджене та не може використовуватись за призначенням (а.п. 92-95).

Як вбачається з вироку суду ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що з особою, яка оголошена в розшук, з метою крадіжки, за допомогою кувалди демонтував із залізничних колій №13 та №14 - 17 шт. металевих підкладок Д-50 та 65 шт. металевих костилів колійних, які перебувають на балансі ВП «Южно-Українська АЕС», чим спричинив підприємству майнову шкоду на суму 2332,02 грн..

Однак, обвинувачений не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки був помічений працівниками ВП «Южно-Українська АЕС» та працівниками Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, які припинили такі протиправні дії.

Задовольняючи цивільний позов, суд першої інстанції не перевірив ці обставини. Так, суд першої інстанції формально зазначив, що цивільний позов ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС підлягає задоволенню, не перевірив усіх вимог позивача, не оцінив наданих ним доказів відповідно до ст.94 КПК України, не обґрунтував та не вмотивував свого рішення в частині вирішення цивільного позову відповідно до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: