ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/715/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/193/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю
секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2021 року,-
встановила:
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі його заяви від 21 січня 2021 року.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що заява ОСОБА_6 від 21.01.2021 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 397 КК України чи будь-якого іншого злочину, тому заява не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення в зв`язку з чим не породжує, передбачені ч.1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого щодо внесення відомостей до ЄРДР.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволені його скарги щодо внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві про злочин від 21 січня 2021 року та просить винести нову ухвалу і задовольнити в повному обсязі вимоги його скарги.
Апелянт посилається на істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону та вважає, що зазначені в заяві відомості можуть вважатися фактичними даними, які свідчать про вчинення суддями кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 397 КК України.
Апелянт ОСОБА_6 , представник Львівської обласної прокуратури та уповноважена особа ТУ ДБР у м.Львові в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, не повідомили про поважні причини свого неприбуття, що відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся з заявою від 21 січня 2021 року в Державне бюро розслідувань, розташованого у м.Львів про вчинення слідчим суддею Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_7 та суддею Львівського апеляційного суду ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 397 КК України, зазначивши, що ухвалою від 21 грудня 2020 року слідчого судді ОСОБА_7 Городоцького районного суду Львівської області по справі №441/36/19 провадження 1-кс/441/85/20, відмовлено у задоволенні скарги (вих. №204 від 11 березня 2020 року) адвоката ОСОБА_6 , заявника. Отже слідчий суддя ОСОБА_7 змовилась з суддею ОСОБА_8 познущатися додатково з ОСОБА_9 , потерпілої, використовуючи її юридичну необізнаність. Таким чином, ці судді намагаються підірвати довіру потерпілої до заявника.
Зазначені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення дійшов вірного висновку, що його заява не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 397 КК України чи будь-якого іншого злочину, а за своїм змістом зводиться до незгоди із професійною діяльністю суддів.
Окрім цього, висновок слідчого судді про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення є правильним, оскільки відповідає вимогам ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом.
При цьому, підставами вчинення кримінального правопорушення є наявність об`єктивних даних, які свідчать про ознаки кримінального правопорушення та підтверджують реальність конкретної події (час, місце, спосіб, інші обставини), і у випадку відсутності таких даних не можуть бути внесені до ЄРДР.
Вірними є висновки слідчого судді, що здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Таким чином, безпідставне ініціювання досудового розслідування щодо суддів є порушенням гарантії недоторканості суддів і їх незалежності у виконанні професійних обов`язків, спроба втручання у здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Тому, незгода з рішенням суду може бути підставою для оскарження такого рішення в порядку визначеному процесуальним законом, і не може бути підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Оскільки не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та відсутні підстави для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя правомірно відмовив у задоволенні скарги заявника.
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі його заяви від 21 січня 2021 року без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді