Провадження № 1-кс/761/358/2021
У Х В А Л А
Іменем України

10 березня 2021 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, головного слідчого управління ДБР ОСОБА_4 від 20.11.2020р. про відмову у визнанні потерпілим та в задоволенні клопотання, у кримінальному провадженні №0002132,-
в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва 21.08.2019 року надійшла вищевказана скарга.
Свою скаргу скаржник обґрунтовує тим, що 30.09.2020р., до Офісу генерального прокурора, ОСОБА_3 подана заява за ознаками кримінального правопорушення передбачена ст. 366, 382 КК України.
16.11.2020 р. ОСОБА_3 отримав лист ОГП №31/1/1-42615-20 від 06.11.2020р. з повідомленням про внесення відомостей за його заявою від 30.09.2020р. до ЄРДР, за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2020р. в справі №757/42720/20-к, та про доручення здійснення досудового розслідування слідчим центрального аппарату ДБР.
Враховуючи наявні відомості в моїй заяві до ОГП від 30.09.2020р. про завдану ОСОБА_3 моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000 грн., на підставі норм ст.55-56 КПК України, з моменту подання заяви про вчинення щодо нього ознак кримінального правопорушення, він отримав процесуальні права та обов`язки потерпілого.
17.11.2020р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого ДБР у кримінальному провадженні № 0000200 із клопотанням про проведення слідчих дій, в якому крім іншого просив допитати його у якості потерпілого, на підставі завданої йому моральної шкоди, попередньо ознайомив його з процесуальними правами та обов`язками потерпілого і вручив відповідну пам`ятку, але 25.11.2020р., у відповідь, в конверті рекомендованого листа ДБР №912 із штампом Укрпошти 23.11.2020р., ОСОБА_3 отримав лист старшого слідчого ДБР - ОСОБА_4 від 20.11.2020р. з додатками: Постановою від 20.11.2020р. про відмову у визнанні потерпілим та в задоволенні клопотання; Повісткою від 20.11.2020р. про виклик для участі у допиті як свідка.
Скаржник вважає постанову слідчого незаконною а відтак просить слідчого суддю її скасувати.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив слідчого чуддю її задовольнити.
Слідчий будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду. Також від слідчого ОСОБА_4 надійшло клопотання про повернення скарги особі, якою вона подана, у зв`язку із розташуванням органу досудового розслідування у Печерському районі м. Києві, а відтак непідсудністю даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ст.110 КПК України постанова слідчого має бути мотивованою, має містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Так, з постанови слідчого вбачається, що ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні клопотання та визнані його потерпілим, на підставі того, що ОСОБА_3 не завдано кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.
Однак такі доводи слідчого жодним чином не ґрунтуються на обставинах кримінального провадження.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
17.11.2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого ДБР, з клопотанням про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого та проведенням слідчих дій.
Свою заяву ОСОБА_3 мотивував тим, що кримінальним правопорушенням йому заподіяно моральні страждання, які він оцінює в 20 000 грн.
В той же час постанова слідчого не містить мотиву відмови, оскільки в ній не зазначено, на підставі яких обставин слідчий прийшов до висновку про не завдання ОСОБА_3 шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Отже з клопотання ОСОБА_3 від 17.11.2020 року, вбачається що останньому могло бути завдано шкоду у даному кримінальному провадженні, що в подальшому має бути перевірено в ході досудового розслідування.
А тому слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, головного слідчого управління ДБР ОСОБА_4 від 20.11.2020р. про відмову у визнанні потерпілим та в задоволенні клопотання, у кримінальному провадженні № 0002132 є мотивованою, та такою що підлягає до задоволення в частині скасування постанови слідчого.
Що стосується позиції слідчого, стосовно непідсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва, то така позиція є хибною та спростовується великою кількістю судових рішень, зокрема ухвалою Київського апеляційного суду від 18.02.2020 року, по справі № 761/1665/20 та ухвалою Верховного Суду від 20.07.2020 у справі №607/10975/20, якими було встановлено підсудність скарг на дії чи бездіяльність слідчих центрального апарату ДБР, саме за Шевченківським районним судом м. Києва, у зв`язку із фактичним знаходженням органу досудового розслідування за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 304, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, головного слідчого управління ДБР ОСОБА_4 від 20.11.2020р. про відмову у визнанні потерпілим та в задоволенні клопотання, у кримінальному провадженні №0002132 задовольнити.
Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, головного слідчого управління ДБР ОСОБА_4 від 20.11.2020р. про відмову у визнанні потерпілим та в задоволенні клопотання, у кримінальному провадженні № 0002132.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1