ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1879/21 Справа № 205/3521/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року у задоволенні подання начальника ДУ Дніпровська виправна колонія (№89) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, раніше звільнявся від подальшого відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчиняв умисні злочини, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених речей, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 у повній мірі не став на шлях виправлення та своєю поведінкою його не довів.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що суд не не надав оцінку тим обставинам, що засуджений характеризується добре, офіційно працевлаштований та безперервно працює на виробництві установи, мав єдине стягнення у 2013 році, за останні 6 років має 8 заохочень. Поряд із цим, поза увагою суду було залишено й те, що ОСОБА_7 має на утриманні непрацездатну матір, яка за станом здоров`я потребує стороннього догляду, а також підтримує міцні родинні відносини з дружиною та дітьми, шляхом листування та побачень. Захисник зазначає, що судом не було досліджено матеріали особової справи, що призвело до ухвалення неправосудного рішення. Окрім того, після слухання справи суддя не видалився до нарадчої кімнати та ухвалив рішення залишившись в залі судового засідання. При цьому, під час слухання провадження дистанційно, в режимі відеоконференції, засудженому не було надано пам`ятку про права та обов`язки, не роз`яснено їх, а також технічно не забезпечено належної якості відеозв`язку.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді десяти років шести місяців позбавлення волі, призначене йому вироком вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року за ст. 115 ч. 2 п. 13, ст. 15, ч. 2, ст. 71 КК України.
Станом на 27 травня 2021 року засуджений відбув 3/4 строку покарання.
Разом із цим, судом враховано, що за час відбуття покарання засуджений має вісім заохочень, одне дисциплінарне стягнення, яке погашено. Водночас, судом встановлено, що 19 березня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 було проведено перевірку по факту вилучення у останнього заборонених речей, а саме сім-карти мобільного оператора «Київстар», IMEI код НОМЕР_1 . За результатами перевірки із засудженим ОСОБА_7 було проведено профбесіду.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог захисника, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 хоча і характеризується позитивно, проте його поведінка не зазнала позитивних змін, на що вказують результати востаннє проведеної перевірки за фактом зберігання заборонених речей, що за умови відбування ним покарання, зокрема, за вчинення особливо тяжкого злочину, не свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Твердження захисника про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не заслуговують на увагу, оскільки самі по собі вказувати на можливість його умовно-дострокового звільнення не можуть.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про те, що судом було ухвалено рішення без видалення до нарадчої кімнати, то вони свого підтвердження не знайшли та спростовуються технічним записом судового засідання.
Посилання захисника на невручення засудженому пам`ятки про його права та обов`язки також не заслуговують на увагу, оскільки розгляд провадження здійснювався дистанційно - у режимі відеоконференції з установою виконання покарань, працівники якою мають вручити таку пам`ятку останньому.
Більш того, захисник хоча і посилається на невручення пам`ятки, однак не вказує яким чином це вплинуло на законність судового рішення та загалом на судовий розгляд, враховуючи те, що засуджений мав захисника, за участю якого здійснювався судовий розгляд.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4