печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

04 липня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, яке виявлене і вилучене під час проведення обшуку 04.06.2017 року, за адресою офісного приміщення складського приміщення ТОВ «РЕАЛ МАРКЕТ», а саме: м. Житомир, вул. Шевченка, 103.
Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000003 від 02 січня 2018 року, за фактом умисного ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
У засіданні прокурор та слідчий підтримали вказане клопотання у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом представник особи, щодо, якої вирішується питання про арешт майна в засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не представив, у зв`язку з чим його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов наступного висновку.
Так, СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000003 від 02 січня 2018 року, за фактом умисного ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
У ході досудового розслідування, 04.06.2018 року проведено обшук, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2018 у провадженні №757/24930/18-к, за адресою складського приміщення ТОВ «РЕАЛ МАРКЕТ», а саме: м. Житомир, вул. Шевченка, 103, за результатами якого вилучено грошові кошти в національній валюті.
Відповідно до ст. 131 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Право власності будь-якої особи є непорушним і перебуває під захистом як національного, так і міжнародного права, зокрема, ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 КПК України суд не має права виконувати функції сторін кримінального провадження, закон забороняє суміщення функцій державного обвинувачення, захисту і судового розгляду в покладення їх на одного суб`єкта, тим більше самостійно витребувати у сторони обвинувачення будь-які документи на підтвердження доводів клопотання.
06.05.2018 року старшим слідчим слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_6 винесено постанову про визнання речовими доказами коштів, проте в постанові відсутнє найменування та номінали, номерів купюр, що позбавляє слідчого суддю можливості ідентифікувати вказані грошові кошти та визначити мету накладення арешту.
В порушення вимог ст. 170 КПК України, слідчим в клопотанні та долучених до нього матеріалах з достатньою повнотою органом досудового розслідування не обґрунтовано, та в засіданні не доведено, яким саме чином всі перелічені речі та документи є предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення, набуті злочинним шляхом, чи використовувалися під час вчинення вказаних кримінальних правопорушень, не долучено відповідних документів, які підтверджують підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям ст.167 КПК України, та законність вилучення майна про арешт якого ставиться питання, слідчим під час формування даного клопотання не враховано всі обставини провадження, що може призвести до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та потягти за собою обмеження прав третіх осіб.
Разом з тим, в клопотанні слідчого не відображено кількісні і якісні характеристики предметів, всі інші індивідуалізуючі ознаки, які дозволяють відрізнити об`єкт від подібних йому, а також ті, які зумовлюють його доказове значення.
Тому, доводи органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту на майно, є безпідставними та немотивованими, та клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 98, 100, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 про арешт майна, яке вилучене за адресою офісного приміщення складського приміщення ТОВ «РЕАЛ МАРКЕТ», а саме: м. Житомир, вул. Шевченка, 103, а саме:
- купюри номіналом 200 (двісті) грн. у кількості 300 (триста) купюр;
- купюри номіналом 500 (п`ятсот ) грн. у кількості 26 (двадцять шість) купюр;
- купюри номіналом 50 (п`ятдесят) грн. у кількості 1 (одна) купюра;
- купюри номіналом 20 (двадцять) грн. у кількості 2 (дві) купюри, - відмовити.
Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1