Справа № 308/84/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
законного представника обвинуваченого,
представника органу опіки та піклування - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002629 від 04.11.2020 року відносно неповнолітнього

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, студента 3 курсу ДНЗ «УЦПТО», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

29.10.2020 року неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно з метою порушення громадської безпеки в частині убезпечення від порушення правил обороту холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам наказу МВС України від 21.08.1998 року № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» та Положенням про дозвільну систему, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 року № 576, носив при собі до моменту виявлення та вилучення у нього працівниками поліції, кастет та близько 23 год. 00 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ 2107» в м. Ужгороді по вул. Гойди, 30, був зупинений працівниками УПП в м. Ужгороді та Мукачеві у складі екіпажу ОЛІМП 152, а саме поліцейськими взводу 2 роти № 3 капрала поліції ОСОБА_8 та лейтенанта поліції ОСОБА_9 за порушення ПДР України.
В подальшому, 29.10.2020 року в період часу з 23 год. 30 хв. по 23 год. 58 хв. за адресою: м. Ужгород, пл. Дружби Народів біля транспортного мосту поруч з тротуарною зоною у неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності законного представника, захисника, понятих, у ході огляду було виявлено та вилучено із належної йому наплічної сумки червоного кольору металевий предмет. Зовні схожий на кастет, який упакований до спец пакету НПУ ГСУ № INZ1044043.
Згідно висновку експерта № 1/498 від 05.11.2020 року наданий на дослідження металевий предмет, зовні схожий на кастет, вилучений в ході огляду місця події від 29.10.2020 року, який упакований до спец пакету НПУ ГСУ № INZ1044043, відносить до категорії холодної зброї. Даний предмет є кастетом, який є різновидом холодної зброї ударно-дробильної дії. Досліджуваний кастет виготовлений промисловим способом.
Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 263 КК України незаконне поводження зі зброєю, тобто носіння кастетів без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор, захисник, законні представники обвинуваченого, не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , у присутності свого захисника та законних представників, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиросердечно розкаявся.
Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує, як незаконне поводження зі зброєю, тобто носіння кастетів без передбаченого законом дозволу, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
В судовому засіданні захисником було подано клопотання на підставі ст. 105 КК України про застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його законні представники підтримали подане клопотання, просили таке задовольнити. представники підтримали подане клопотання, просили таке задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні, вказуючи про наявність передбачених законом підстав, просила задовольнити подане захисником клопотання.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:
а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;
б) неповнолітній щиро розкаявся;
в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;
г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
З досудової доповіді філії ДУ "Центр пробації" Ужгородського міськрайонного відділу №39/12/4751-21 відносно обвинуваченого вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.
На думку органу пробації виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України скоєний ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів.
При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаються та активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, в цілому характеризується позитивно , а також висновок уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі, пояснення законного представника обвинуваченого, який пояснив, що ОСОБА_7 проживає разом з ним та бабусею, і вони докладають усіх зусиль щодо виховання сина та внука, та думку прокурора, яка не заперечувала проти звільнення неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинувачений на час ухвалення вироку не потребує призначення йому покарання, а тому знаходить за можливе застосувати до нього ч. 1 ст. 105 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, застосувати до ОСОБА_7 заходи виховного характеру в виді застереження.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати по справі вартість проведеної експертизи зброї у розмірі 653,80 (шістсот п`ятдесят три грн. 80 коп. ) грн. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.
Речові докази у кримінальному провадженні кастет, який упаковано до спец пакету НПУ ГСУ № INZ1044043 та скраплено підписами понятих та слідчого, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України - винуватим.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_7 від покарання, без визначення його виду, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Процесуальні витрати по справі вартість проведеної експертизи зброї у розмірі 653,80 (шістсот п`ятдесят три грн. 80 коп. ) грн. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Речові докази у кримінальному провадженні кастет, який упаковано до спец пакету НПУ ГСУ № INZ1044043 та скраплено підписами понятих та слідчого, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1