Справа №949/671/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду м. Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 01 квітня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіти професійно-технічної, непрацюючого, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 т. 126 КК України,

в с т а н о в и в:

31 березня 2021 року близько 02 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в одній із кімнат будинку за місцем проживання, що в АДРЕСА_2 , де під час конфлікту з ОСОБА_4 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно завдав один удар правою ногою в область коліна лівої ноги ОСОБА_4 , в результаті чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу, яке, згідно висновку судово-медичної експертизи, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 31 березня 2021 року близько 02 год. точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в одній із кімнат будинку за місцем проживання, що в АДРЕСА_2 , де під час конфлікту з ОСОБА_4 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою завдання фізичного болю та маючи прямий умисел на це, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання фізичного болю та бажаючи його настання, шляхом нанесення не менше двох ударів кінцівкою правої ноги в область чола та одного удару в область стегна правої ноги ОСОБА_4 , завдав останньому фізичний біль, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень та умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України оскільки відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні;

- письмова заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

На підтвердження вини обвинуваченого суд приймає до уваги встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового процесу, і не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, а саме за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень та умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Як передбачає ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення ст. 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, є кримінальними проступками.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого, є характеристика №774 від 14.04.2021 року, довідки КНП "Дубровицька міська лікарня" Дубровицької міської ради від 14.04.2021 року, вимога УІАП ГУНП в Рівненській області від 27.05.2021 року.

До обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення;

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив кримінальні проступки, визнав себе винним, у вчиненому розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, не працює, а тому беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України із застосуванням ст. 70 КК України, у виді громадських робіт, що в даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та можливого запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

На думку суду таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, а також його меті.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід в межах кримінального провадження обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 84-86, 94, 100, 107, 302, 368-371, 373-376, 381-382, 392-395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин;

за ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт на строк сімдесят годин.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 у остаточне покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його отримання з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького
районного суду ОСОБА_1