Справа № 522/3592/21
Провадження по справі №1-кп/522/1226/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000040 від 05.02.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Комаргород, Томашпільського району, Вінницької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, працевлаштованого на посаді охоронця «АТБ Маркет», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000040 від 05.02.2021 року стосовноОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.
Прокурор та інші учасники процесу просили призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту з таких підстав.
Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.
Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.
Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує останніх, відповідно до ч. 5 ст. 314, ст. 314-1 КПК України, слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь у даному кримінальному провадженні, також його слід повідомити про дату, час та місце проведення судового розгляду.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 , подала клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а у випадку залишення без змін раніше обраного 05.02.2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, зменшити розмір застави до 25 000 гривень. Також просила визнати затримання ОСОБА_9 05.02.2021 року о 10 год. 00 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та подальше його тримання під вартою до часу винесення Приморським районним судом м. Одеси ухвали від 05.02.2021 року про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» незаконним та таким, що здійснене з грубим порушенням норм чинного КПК України та істотним порушенням прав та свобод ОСОБА_3 та долучила докази на підтвердження своїх доводів.
В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисник обвинуваченого зазначила, що обвинувачений до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю сім`єю у складі: цивільної дружини, її дитини, своєї матері, сестри, її чоловіка, та їх дітей, що вказує на міцність його соціальних зв`язків. Крім того, мати обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_10 , є особою похилого віку та інвалід 3 групи, що підтверджується відповідним посвідченням, офіційно не працевлаштована, у зв`язку з чим потребує постійного догляду. Її підзахисний раніше до відповідальності не притягувався. Також, зазначила, що визначений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року розмір застави є надмірним.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 , подала клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а у випадку залишення без змін раніше обраного 05.02.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, зменшити розмір застави до 25 000 гривень. Також просила визнати затримання ОСОБА_4 05.02.2021 року о 10 год. 00 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та подальше його тримання під вартою до часу винесення Приморським районним судом м. Одеси ухвали від 05.02.2021 року про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» незаконним та таким, що здійснене з грубим порушенням норм чинного КПК України та істотним порушенням прав та свобод ОСОБА_4 та долучила докази на підтвердження своїх доводів.
В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисник обвинуваченого зазначила, що обвинувачений до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю сім`єю у складі: вагітної дружини, їх спільної дитини, тещі, брата дружини ОСОБА_3 , що вказує на міцність його соціальних зв`язків.
Її підзахисний раніше до відповідальності не притягувався, до затримання працював на посаді охоронця в ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. І.Рабіна, 2/1, що підтверджується довідкою з місця роботи, має на утриманні свою вагітну дружину та їх спільну неповнолітню дитину. Також, зазначила, що визначений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року розмір застави є непомірним для обвинуваченого.
Прокурор заперечував проти задоволення заявлених стороною захисту клопотань, вказав, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Потерпілий в судовому засіданні вирішення питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим залишив на розсуд суду, вказав, що обвинувачені тиску на нього не чинили, шкоду завдану злочином, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не відшкодували.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши доводи клопотань та матеріали провадження, суд доходить наступних висновків.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається відповідно до вимог ст. 201 КПК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
В своїх доводах захисник обвинуваченого вказує, що останній має місці соціальні зв`язки та повинен забезпечувати свою жінку з її неповнолітньою дитиною та непрацездатну матір, яка є інвалідом 2-ї групи, однак будь-яких доказів, які б підтверджували, що обвинувачений ОСОБА_3 до затримання десь працював не надала. Крім того, суд дійшов висновку, що наявність соціальних зв`язків у даному випадку, не зможе слугувати достатнім стримуючим фактором.
Суд зазначає, що доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за який передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі, тому на думку суду на даній стадії судового провадження, застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Щодо клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_3 суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право взагалі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у таких межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, судом встановлено, що на стадії досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було визначено розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в межах визначених п. 3 ч. 5 ст. 82 КПК УКраїни.
Виходячи з наведеного вище, враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне залишити визначений ухвалою Приморського районного суду від 05.02.2021 року, як альтернативний запобіжний захід, у вигляді застави у розмірі 30 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім та зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 .
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
В своїх доводах захисник обвинуваченого вказує, що останній має міцні соціальні зв`язки та повинен забезпечувати свою вагітну дружину з дитиною.
Суд зазначає, що доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за який передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі, тому на думку суду застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Посилання сторони захисту на наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 суд приймає до уваги, однак дійшов висновку, що вони не зможуть слугувати достатнім стримуючим фактором.
Щодо клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у таких межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, судом встановлено, що на стадії досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 було визначено розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в межах визначених п. 3 ч. 5 ст. 82 КПК УКраїни..
Доводи сторони захисту про те, що на даний момент обвинувачені не впливають на потерпілого, не спростовують тих обставин, що вони обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства, та такий вплив не здійснювали, оскільки перебувають під вартою.
З урахуванням встановлених судом обставин та майнового стану обвинуваченого, суд вважає за необхідне на даній стадії судового провадження залишити визначений ухвалою Приморського районного суду від 05.02.2021 року, як альтернативний запобіжний захід, у вигляді застави у розмірі 30 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім та зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .
На даній стадії судового провадження докази у кримінальному провадженні ще не досліджувались, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченим злочину, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання щодо визнання затримання обвинувачених незаконним необхідно відмовити через його передчасність, а докази, надані стороною захисту на підтвердження доводів клопотання в цій частині, підлягають поверненню.
Дослідивши клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд встановлює, що докази, які давали б можливість змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або зменшити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, відсутні.
Керуючись ст. ст. 291, 314-316, 331, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначити до судового розгляду на 16.03.2021 року о 13 год. 30 хв., у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 106, за участю прокурора, потерпілого, захисників обвинувачених, обвинувачених.
Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудові доповіді з метою забезпечення суду інформацією, що характеризують обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в строк до 31 березня 2021 року, для чого копію цієї ухвали надіслати представнику персоналу органу пробації для виконання. Повідомити представника персоналу органу пробації про дачу, час та місце судового засідання.
Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 , щодо визнання затримання обвинувачених незаконним, з підстав викладених в мотивувальній частині ухвали суду, та докази, долучені на підтвердження доводів клопотань в цій частині, повернути заявникам, як такі що подано передчасно.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1