Справа № 182/5580/19
Провадження № 1-кп/0182/112/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.04.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2019 № 0000756 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, розлучений, на утриманні має малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із середньою технічною освітою, раніше судимий:
- 07.09.2011 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 09.01.2019 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 22.05.2019 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
(у режимі відеоконферецзв`язку з ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89»)
захисника ОСОБА_6 ,
малолітнього потерпілого ОСОБА_7
законного представника потерпілого ОСОБА_8

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи особою, яка раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 15.03.2019 приблизно о 13.10 год. знаходився поблизу будинку № 14 по вул. Черняховського в м. Нікополі Дніпропетровської області, де побачив малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення майна потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, відкрито, повторно, підійшовши з переду до малолітнього ОСОБА_7 та без застосування насильства з правої кишені штанів потерпілого відкрито дістав та викрав мобільний телефон «Bravis А504», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 246 від 17.07.2019 становить 1 040 грн. 48 коп., який належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши змогу викраденим майном розпорядитись на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 на початку судового розгляду винуватим себе не визнав, однак у подальшому, вину свою визнав та суду показав, що це саме він забрав у малолітнього потерпілого мобільний телефон за обставин, що вказані у обвинувальному акті. На даний час за спліном часу він вже дедалі не пам`ятає, але все було саме так, як розповідав потерпілий у судовому засіданні. Усвідомив скоєне. У скоєному кається. Зробив для себе належні висновки і більше так робити не буде.
Малолітній потерпілий ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні у присутності законного представника ОСОБА_8 , педагога представника служби у справах дітей Нікопольської міськради ОСОБА_9 , суду показав, що обвинуваченого раніше не знав. 15.03.2019 приблизно о 13-00 год. він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , це два брати, йшли додому зі школи по вул. П. України, потім йшли по АДРЕСА_2 . З-за рогу вийшов незнайомий йому раніше чоловік і сказав їм, що у його сина хтось забрав мобільний телефон. Вони йому сказали, що вони цього не робили, але чоловік наполягав, щоб вони дістали з кишень телефони, бо він хоче пересвідчиться, що у них немає телефону його сина. У братів ОСОБА_12 з собою телефонів не було, а у нього був з собою сенсорний мобільний телефон. Він дістав його з кишені і тримав його у правій руці. Незнайомий чоловік почав забирати телефон, тягнув його. Він почав міцніше тримати телефон, але чоловік був сильніший і витягнув у нього мобільний телефон. Взявши телефон, чоловік почав відходити у сторону по вулиці Черняховського. Він почав говорити чоловікові, щоб той зачекав його, зупинився та віддав телефон, на що чоловік прискорився та побіг у невідомому напрямку. Вони за чоловіком не бігли. На вигляд чоловікові було 30-35 років, невисокого зросту, середньої статури. Бороди у чоловіка не було, зачіску він не пам`ятає. Коли він разом з мамою та вчителем були у слідчого у відділку поліції, то поліцейський показував йому 4 фотографії, на одній із них він впізнав чоловіка, що забрав у нього мобільний телефон. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також впізнавали чоловіка за фотокартками.
У судовому засіданні потерпілий вказав, що обвинувачений схожий на того чоловіка, що забрав у нього мобільний телефон.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_7 її син. Стосовно пояснень сина, вказала, що тоді, коли син прийшов додому і розповідав їй про обставини відібрання телефону, то говорив, що чоловік, який забрав у нього телефон, був у куртці синього кольору. В той день, 15.03.2019 о 13-00 год. їй повинен був зателефонувати син, але він не телефонував, о 13-10 вона почала йому сама телефонувати на мобільний, але він не відповідав та майже одразу ж син прийшов додому та сказав, що у нього якийсь чоловік забрав телефон. Вони звернулися до поліції. У відділку вона була присутня разом з сином, де слідчий йому показував фотографії і син вказав на чоловіка, який забрав його телефон, чи були у кабінеті слідчого ще якісь люди вона не пам`ятає, але точно може сказати, що сину показували 4-ри фотокартки, на яких були зображені чоловіки, серед них син вказав на одного і сказав, що це саме той чоловік, який заволодів телефоном. Таку слідчу дію проводили один раз, до цього сину ніяких фотографій слідчий не показував.
Малолітній свідок ОСОБА_13 , допитаний у судовому засіданні за участю законного представника ОСОБА_15 та педагога представника служби у справах дітей Нікопольської міськради ОСОБА_9 , суду показав, що він закінчив 4-й клас. Точної дати не пам`ятає, у той день він був разом зі своїм другом ОСОБА_16 , та своїм молодшим братом Вітею. ОСОБА_16 проводжав їх додому. До них підійшов незнайомий чоловік, схопив ОСОБА_17 за капюшон куртки і почав питати, чи це він забрав мобільний телефон його сина, на що ОСОБА_18 повідомив що він цього не робив. Чоловік дістав зі своєї кишені телефон і сказав, що у його дитини був такий же телефон. ОСОБА_18 дістав свій телефон щоб довести, що він не брав нічого чужого. Тоді чоловік забрав телефон у ОСОБА_18 поклав до своєї кишені і пішов. При цьому сказав що він всіх запам`ятав. Він також добре запам`ятав того чоловіка. Чоловік був одягнений у сірий одяг. Сірі спортивні штани, сірі кросівки. Зверху сірий капюшон, це була толстовка.
У судовому засіданні свідок вказав на обвинуваченого та підтвердив, що це дійсно той чоловік, що забрав мобільний телефон у ОСОБА_19 . Він його упізнає за формою голови.
Малолітній свідок ОСОБА_14 допитаний у судовому засіданні за участю за участю законного представника ОСОБА_15 та педагога представника служби у справах дітей Нікопольської міськради ОСОБА_9 , суду показав, що він є учнем 2-го класу школи № 24. Точної дати він не пам`ятає, але це було весною. Він разом з братом ОСОБА_20 та ОСОБА_21 йшли додому. До ОСОБА_18 підійшов чоловік та схопив ОСОБА_18 за капюшон куртки і сказав, що він відібрав мобільний телефон його малого. Але ОСОБА_18 сказав, що він такого не робив. ОСОБА_18 витягнув з кишені свій телефон і показав чоловікові, що це його особистий телефон, а не чужий мобільний. Тоді чоловік забрав у ОСОБА_18 телефон, спочатку пішов спокійно, а далі побіг, ОСОБА_18 він не бив. У поліції вони впізнавали чоловіка за фотографіями, упізнали його одразу. Той чоловік був одягнений в спортивну кофту сіро-білу. Чоловік був вищий за його батька. Зріст батька 170 см.
У судовому засіданні свідок вказав на обвинуваченого та сказав що це саме той чоловік що забрав у ОСОБА_19 мобільний телефон, хоча і пройшло багато часу і чоловік змінився, але він упізнає цього чоловіка, як того що відібрав у ОСОБА_16 мобільний телефон. Він впевнений що це саме той чоловік.
Законний представник малолітніх свідків ОСОБА_15 суду повідомила, що у її присутності проводились слідчі дії, у ході яких діти впізнавали чоловіка за фотознімками. У кабінеті слідчого було 2 жінки та 2-а чоловіки, хто вони, вона не запитувала. Доброродній ОСОБА_20 швидко вказав на чоловіка, впізнавши його на фото, а ОСОБА_22 було потрібно більше часу, але він також упізнав чоловіка за фотокарткою.
Також винуватість обвинуваченого, на думку суду, повністю доведена зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, законність, належність та достовірність яких сторонами не оспорювалася та які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000756:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.03.2019 законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , у якому вона вказує, що 15.03.2019 приблизно о 13.10 год., невідома особа, відкрито знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 з кишені штанів малолітнього ОСОБА_7 , 2010 року народження викрала мобільний телефон чорного кольору та втекла у невідомому напрямку. Просить винну особу притягнути до кримінальної відповідальності (а.п. 13);
-протоколом огляду місця події від 15.03.2019 ділянки проїжджої частини вул. Черняховського, між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Під час огляду нічого не виявлено та не вилучено. До протоколу огляду додано план-схему та фото-таблицю. (а.п. 14-17);
-ксерокопіями документів на мобільний телефон Bravis (товарний чек, гарантійний талон, imei мобільного телефону: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ). (а.п. 20-21);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2019, в ході якого малолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника ОСОБА_8 , психолога ОСОБА_23 , з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 (особу під № 2), як чоловіка, який 15.03.2019 приблизно о 13.10 год. відкрито викрав у нього з кишені його штанів мобільний телефон Bravis, чорного кольору. Упізнає його за сукупністю ознак: формою обличчя, формою носа, очей, губ. (а.п. 22-25);
- листом-повідомленням від ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард капітал» про те, що 16.03.2019 ОСОБА_3 у відділенні ломбарду, за адресою: м. Марганець, вул.. Лермонтова, 27 отримав кредит під заставу мобільного телефону «Bravis» іmеі: НОМЕР_2 . До вказаної відповіді додано Договір про надання фінансового кредиту та застави № від 16.03.2019 та специфікацію № 1. (а.п. 45);
- договором про надання фінансового кредиту та застави № від 16.03.2019 ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард капітал», згідно якого позичальник ОСОБА_3 передав предмет застави та отримав грошові кошти у позику. (а.п. 46);
- специфікацією № 1 (прийняття закладу) до Договору про надання фінансового кредиту та застави № , згідно якого ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард капітал» отримало від ОСОБА_3 предмет застави мобільний телефон Bravis А504/АБ іmеі: НОМЕР_2 ( який збігається з іmеі, зазначеними у документах, наданих потерпілим) . ОСОБА_3 отримав грошові кошти у позику у сумі 814,57 грн. (а.п. 47);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 246 від 17.07.2019, відповідно до якого: ринкова вартість мобільного телефону «Bravis А504», придбаного у квітні 2018 року, станом на 15.03.2019, складає 1 040,48 грн. (а.п. 51-54);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2019, в ході якого малолітній свідок ОСОБА_13 у присутності законного представника ОСОБА_15 , психолога ОСОБА_23 , з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 (особу під № 2), як чоловіка, який 15.03.2019 приблизно о 13.10 год. у його однокласника ОСОБА_17 з кишені викрав мобільний телефон. Упізнає його за сукупністю ознак: загальними рисами обличчя, формою очей, носа, губ. (а.п. 60-63);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.07.2019, в ході якого малолітній свідок ОСОБА_14 у присутності законного представника ОСОБА_15 , психолога ОСОБА_23 , з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 (особу під № 2), як чоловіка, який 15.03.2019 у однокласника його брата викрав мобільний телефон. Упізнає його за сукупністю ознак: формою обличчя, очей, носа, підборіддя. (а.п. 67-70).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, за яким він обвинувачується.
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 2 ст. 186 КК України).
Також суд враховує обставини справи. Особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів (а.п. 80), відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисні, корисливі злочини. Є працездатною особою, але ніде не працює. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 81). Розлучений, на утриманні має малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку (а.п. 82-83).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.
Обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_24 відповідно до ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини (п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 22 травня 2019 року вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяці.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 186 КК України - 15.03.2019, тобто до постановлення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року.
Зокрема, за вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення (злочин), йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі, а остаточне покарання, з огляду на те, що нове кримінальне правопорушення (злочин) він вчинив до постановлення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, яке відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у виді позбавлення волі.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази відсутні.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи, згідно довідки, в сумі 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 міс.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року та за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 9 місяців.
Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно довідки 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
Речові докази по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1