Справа № 686/4139/21
Провадження № 1-кс/686/1987/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу, подану ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому про відмову у визнанні потерпілим, зобов`язання слідчого вчинити певні дії,
встановив:
До слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою звернувся ОСОБА_3 , в якій просить: скасувати постанову про часткову відмову в задоволені клопотання від 10 лютого 2021 р. слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у м Хмельницький, ОСОБА_4 ; визнати бездіяльність слідчого та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні потерпілим.
В обґрунтування поданої скарги вказує, що 17.12.2020 за його заявою до ЄРДР було внесено відомості 14.01.2021 ним було подано заяву про визнання його потерпілим та допиту.
10.02.2021 слідчий допитав ОСОБА_3 у якості свідка.
Під час допиту ОСОБА_3 надав показання та докази, а саме: належним чином завірені ним копії довідки, рішення, постанови та ухвали суду, травмкарти, амбулаторної карти.
Постановою слідчого від 10.02.2021, яка йому особисто була вручена 12.02.2021, ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні його клопотання в частині визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.
ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити. Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, у судове засідання не з`явилася, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду скарги.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку, що у скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Положеннями статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Встановлено, що Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001350, яке було зареєстроване у ЄРДР 17.12.2020 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст.365 КК України.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР на підставі поданої ОСОБА_3 заяви від 16.12.2020 про злочин, відповідно до якої останній посилається на вчинення щодо нього працівниками патрульної поліції злочину, який полягав, зокрема, у безпідставному застосовуванні фізичного насилля, спричинення йому тілесних ушкоджень, порушення його права на власність.
ОСОБА_3 14.01.2021 звернувся до слідчого у вищевказаному кримінальному провадженні з клопотанням про його допит та визнання потерпілим.
10.02.2021 ОСОБА_3 було допитано у кримінальному провадженні №0001350 як свідка, разом з тим, постановою слідчого від 10.02.2021 було відмовлено у задоволенні його клопотання про визнання його потерпілим. В обґрунтування прийнятого рішення слідчий ОСОБА_4 послався на те, що у своїй заяві ОСОБА_3 обмежився формальним підходом та вказав на необхідність визнання його потерпілим внаслідок протиправних, на його думку, дій співробітників поліції, на даний час відсутня інша підтверджуюча інформація щодо отриманих ОСОБА_3 травм внаслідок неправомірних поліцейських, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 міг одержати зазначені травми за інших обставин, не пов`язаних з діями співробітників правоохоронних органів.
Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні слідчий зазначив, що на даний час досудовим розслідуванням не було достовірно встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_3 отримав внаслідок неправомірних дій працівників патрульної поліції.
У судовому засіданні ОСОБА_3 надав для огляду слідчому судді оригінали документів, які долучені до скарги стосовно підтвердження у нього тілесних ушкоджень, отриманих за обставин вчинення, на його думку, відносно нього кримінального правопорушення працівниками правоохоронного органу.
Зокрема травмкарту №1122 від 14.12.2020 та медичну карту амбулаторного хворого, видану Міським травматологічним центром КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім цього, ОСОБА_3 зазначив, що саме наявність оригіналів цих медичних документів і огляду їх слідчим стала підставою для долучення ним їх копій до кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що підставою для відмови у залученні особи до провадження як потерпілого, з огляду на положення ч.5 ст.55 КПК України, є наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті.
Оскаржувана постанова слідчого посилання на такі обставини не містить, а мотиви її ухвалення зводяться по суті лише до того, що на даному етапі слідства не здобуто доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник щодо вчинення стосовно нього злочину.
Зважаючи на встановлені обставини, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, а викладені у ній висновки є припущеннями та належним чином не обґрунтовані.
Посилання у постанові слідчого на відсутність оригіналів медичних документів та неможливість надати їм оцінку у якості підстави для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим не може вважатись належним обґрунтуванням такого висновку.
Що стосується вимоги скарги ОСОБА_3 про визнання бездіяльності слідчого протиправною, то в цій частині у задоволенні вимог слід відмовити з огляду на т, що ОСОБА_3 у поданій скарзі не посилається на обставини, які, на його думку, є бездіяльністю.
Згідно ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Слідчий суддя, виходячи з ч.5 ст.40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, чи прийняття процесуальних рішень, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України).
Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Окрім цього, згідно з положеннями ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 307 КПК України передбачено вичерпний перелік процесуальних рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а саме: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
За таких обставин, слідчий суддя не може зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, керуючись ст. 55, 110, 303, 305-307, 372 КПК України слідчий суддя.
постановив:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 10 лютого 2021 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, якою відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001350.
В іншій частині вимог скарги відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя