Справа № 453/972/21
№ провадження 1-кп/453/136/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченої ОСОБА_4 ;
та потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нижнє Синьовидне, Стрийського району, Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, працюючої кухарем у пансіонаті «Альпійський Двір», раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-
ОСОБА_4 , 20.06.2021 року приблизно о 11 год., на подвір`ї житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, долонею правої руки нанесла ОСОБА_5 близько п`яти ударів в область правого плеча та один удар в область проекції першого п`ясного-фалангового суглобу правої кисті, чим спричинила останній, згідно висновку судово-медичного експерта, легкі тілесні ушкодження та вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнала у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовилася. На даний час вона щиро кається у скоєному, просить її суворо не карати, зокрема не позбавляти її волі.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнала повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчинені нею кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок.
Пом`якшуючими вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, при обранні їй міри покарання суд вбачає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючими вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку обставинами, передбаченими ст. 67 КК України, при обранні їй міри покарання суд вбачає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.
При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а тому, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу. З врахуванням вимог ст.ст. 50,65 КК України таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченій не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177- 178 КПК України і дані про її особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя