ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1454/21 Справа № 216/329/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, співвласник ТОВ Біле Джерело, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, до 13 червня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисників обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи, а саме умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
Судом враховано, що ухвалою суду від 20.11.2019 року ОСОБА_8 був зобов`язаний здати на зберігання паспорти, які надають право виїзду та в`їзду в Україну. Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував про наявність в нього паспорта громадянина Російської Федерації, який дає йому право на перетин кордону з РФ, тому суд вважає, що існує ризик обґрунтований ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, в разі визнання його винуватим і більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити, задовольнити клопотання захисника та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що клопотання прокурора стороні захисту взагалі не вручалося. Підставою для застосування тримання під вартою став той факт, що обвинувачений потрапив до лікарні та те, що раніше мав російське громадянство. Крім того, паспорти, у тому числі закордонний, було вилучено судом наприкінці 2019 року при заміні запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та долучено до матеріалів справи.
В ухвалі не зазначено даних про обґрунтованість обвинувачення та чому інші запобіжні заходи не можуть запобігти даним ризикам.
Прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить до такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора не були дотримані в повному обсязі.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001958 від 21.10.2018 року за ч. 1 ст. 115 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2018 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено судом до 20 листопада 2019 року.
Так, 20 листопада 2019 року ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовлено в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та змінено йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема заборонено цілодобово не залишати місце свого проживання, здати на зберігання свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.
Змінюючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд посилався на положення п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, Існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).
Також суд першої інстанції зазначив, що враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , в разі визнання його винуватим, його вік, спосіб вчинення кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, а також суд врахував, що наразі за даним кримінальним провадженням допитані всі свідки, обвинувачений тримається під вартою понад один рік, відсутні докази, на підтвердження ризиків, вказаних прокурором в судовому засіданні.
В подальшому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту неодноразово продовжувався за клопотанням прокурора.
18 лютого 2021 року прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 з тих підстав, що на час подання клопотання існують ризики того, що останній може переховуватися від суду, з огляду на порушення ним обов`язків, а саме наявність паспорта громадянина Російської Федерації.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з порушенням умов раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки будучи належним чином повідомлений про дату судового засідання не з`явився до суду, причини неявки суду не повідомив.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувачений 05.02.2021 року порушив умови раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки не повідомив суд про намір звернутися до лікарні 05.02.2021 та не повідомив суд про перебування в лікарні (ні письмово, ні за телефоном), хоча обвинуваченому достовірно було відомо про обов`язки покладені на нього ухвалою суду від 20.11.2019 та обвинувачений неодноразово звертався до суду за дозволом на відвідування лікарів. Крім того, суд зазначив що, в ході судового розгляду з`ясувалось, що ОСОБА_8 має паспорт громадянина Російської Федерації за № НОМЕР_1 , який виданий 05.03.2009 відділом УФМС Росії в Іванівській області в Іванівському муніципальному районі. В судовому засіданні 24.12.2020 обвинувачений запевнив суд про те, що вказаний паспорт ним здано до консульства РФ. Згідно відповіді Генерального консульства Російської Федерації в Україні від 09.02.2021 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з будь-яких питань до консульства не звертався та паспорт громадянина РФ не здавав.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, до 13 червня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисників обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Запобіжні заходи є заходами процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Запобіжні заходи відзначаються двома особливостями: по- перше, їх застосування пов`язане з обмеженням конституційних прав і свобод людини; по-друге, вони застосовуються тоді, коли особа ще не визнана винною у вчиненні злочину, коли відповідно до принципу презумпції невинуватості вона вважається невинуватою у вчиненні злочину. Ці особливості правової природи запобіжних заходів покладають на органи досудового розслідування і суди надзвичайну відповідальність за правильний вибір запобіжного заходу у кожній конкретній ситуації, потребують зваженості при прийнятті рішення з цього питання.
Запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, виключно з метою: запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду; не дозволити особі перешкодити встановленню істини у кримінальній справі; унеможливити продовження особою злочинної діяльності; забезпечити виконання процесуальних рішень.
Застосування запобіжних заходів з якоюсь іншою метою, не допускається.
Ухвала суду про запобіжний захід у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Продовжуючи ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою суддя повинен був в повній мірі дотриматися вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону.
Колегія суддів не заперечує, що по даному кримінальному провадженні маються докази, що вказують на можливу причетність до вчинення злочину саме цією особою.
Не зважаючи на прийняті рішення щодо обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування, при направленні кримінального провадження до суду та вирішенні клопотання щодо продовження строку тримання від вартою в порядку ст.315,331 КПК України суддя зобов`язаний проаналізувати наявність конкретних ризиків, які обумовлюють продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчити про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.
Чинним законодавством в якості доречних та достатніх ризиків, які необхідні для утримання особи під вартою визначені ризики: можливої втечі; порушення громадського порядку; перешкоди встановлення істини в справі та можливості скоєння аналогічного злочину.
При винесенні рішення про обрання запобіжного заходу суд повинен керуватись ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоев проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).
Так, стороною обвинувачення в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу зазначається, що підстави, які були враховані судом під час зміни запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою не змінились та продовжують існувати, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений може переховуватись від суду. На думку сторони обвинувачення, ОСОБА_8 маючи паспорт громадянина Російської Федерації може переховуватись від суду, може виїхати за межі України.
Прокурором в суді апеляційної інстанції не заперечувалось, що обвинувачений ОСОБА_8 здав на зберігання документи, які дають право для перетину кордону, однак зазначив, що сторона обвинувачення вважає, що останній має намір нелегально перетнути кордон. Належного підтвердження цьому в суді апеляційної інстанції надано не було.
Доводи сторони захисту про відсутність ризику переховування від суду, колегія суддів знаходить слушними.
Так, як вбачається з наданих матеріалів, обвинувачений ОСОБА_8 раніше мав громадянство Російської Федерації. Однак, у 2010 році ОСОБА_8 отримав громадянство України.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України Про громадянство України та Указ Президента України від 27 березня 2001 року № 215 Питання організації виконання Закону України Про громадянство України, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень.

Оформлення набуття громадянства України здійснюється виключно за ініціативою особи. Клопотання про набуття громадянства України може подати не тільки особа без громадянства, а й іноземець, який зобов`язується припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту реєстрації його громадянином України.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про громадянство, в редакції, яка діяла на момент набуття ОСОБА_8 громадянства України, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотанням прийняті до громадянства України за умовами прийняття зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Згідно з відповіддю Центрально-Міського РВ в м. Кривий Ріг ДМС України ГУ в Дніпропетровській області №1231, розташованого за місцем мешкання обвинуваченого, ОСОБА_8 набув громадянство України 30.11.2010 року та відповідно до ст. 8 ЗУ Про громадянство України зобов`язаний був повернути паспорт громадянина РФ до уповноважених органів цієї держави (Генерального Консульства Російської Федерації до м. Харків), тобто повернення паспорта громадянина іноземної держави покладено на заявника.
До заяви про бажання набути громадянство України додається підтвердження направлення паспорта громадянина іноземної країни до консульства тієї країни.

Таким чином, без такої відмови неможливо набуття громадянства України.

Виходячи із вищевикладеного вбачається, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Стороною обвинувачення не доведено те, що ОСОБА_8 може перешкоджати судового розгляду, шляхом переховування від суду.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання, за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, негативних відомостей з приводу його репутації суду не представлено.

Крім того, документального підтвердження фактів порушення обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, покладених на нього під час застосування до нього цілодобового домашнього арешту в період часу з 20.11.2019 по 18.02.2021 року, під час апеляційного перегляду суду не надано та в матеріалах провадження відсутні.

За вказаних обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Із врахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого, того, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст. 177 КПК України чи заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, колегія суддів дійшла до висновку, що на час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого.
Беручи до уваги наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що цей запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177-178, 183, 405, 407, 419, 422-1, 424 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 13 червня 2021 року включно, звільнивши з-під варти в залі суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, а саме:

- прибувати за першим викликом до суду на визначений час;

- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками, потерпілим у кримінальному провадженні;

- не відвідувати місця визначені судом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4