Справа № 304/805/21 Провадження № 1-кп/304/269/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
їх представника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
їх захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 30 квітня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що 29 квітня 2018 року близько 19.00 год, знаходячись у громадському місці біля приміщення кафе «Анастасія» по вулиці Зеленій в селі Т.Поляна Перечинського району Закарпатської області, висловивши своє невдоволення на адресу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо прив`язаної неподалік автомобіля обвинуваченого ОСОБА_7 корови, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, демонструючи зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, намагаючись самовиразитися за рахунок приниження інших осіб, у групі з іншими двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, вчинили сварку з потерпілими, під час якої обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_5 не менше двох ударів кулаком по голові, а обвинувачений ОСОБА_8 та особа, матеріали про обвинувачення якого виділені в окреме провадження, також нанесли ОСОБА_5 по декілька ударів ногами по голові та тулубу, після чого потерпілий ОСОБА_4 почав їх розбороняти. Тоді, продовжуючи свої хуліганські дії, обвинувачений ОСОБА_7 , підійшовши впритул до ОСОБА_4 наніс останньому удар кулаком в обличчя, від якого той впав на землю та на декілька секунд втратив свідомість, а коли підвівся, то обвинувачений ОСОБА_8 схопив його за одяг та наніс два удари кулаком в область щелепи та потилиці, після чого, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої хуліганські дії, знаходячись з потерпілим ОСОБА_5 на сходах кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », наніс останньому удар ногою по голові в області скроневої ділянки, внаслідок чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість. Вказаними діями потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою в області правого плечового суглобу, синця на нижній повіці правого ока, ділянки осаднення правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, а потерпілому ОСОБА_5 ЗЧМТ, забою головного мозку 3 ступеню, гострої епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки головного мозку, легкого правобічного геміпарезу, перелому кісток носу та забійної рани лівої скроневої ділянки, які виникли одномоментно внаслідок одного удару та які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя у момент заподіяння, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 296 та ч.1 ст. 121 КК України.

01 липня 2021 року у місті Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за участю їх захисника адвоката ОСОБА_9 укладено угоди про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно яких обвинувачений ОСОБА_7 визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України та обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України. Крім цього сторони дійшли згоди щодо покарання, яке мають понести обвинувачені, а саме обвинувачений ОСОБА_7 у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, а обвинувачений ОСОБА_8 - за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та за ч. 2 ст. 296 КК України 2 (двох) років позбавлення волі, а також покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_8 за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, зі звільненням обох обвинувачених від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначених угод.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, щиро розкаялися. Також підтвердили, що угоди про визнання винуватості вони укладали добровільно і наслідки укладання та затвердження таких угод для кожного з них зрозумілі. Разом зі своїм захисником просили затвердити укладені ними угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні також просив затвердити дані угоди та пояснив, що потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надані письмові згоди прокурору на укладення угоди, такі відповідають вимогам закону, узгоджені угодами міри покарання були визначені з урахуванням особи кожного з обвинувачених та у відповідності до положень ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передбачене ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а також передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даних угод, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до них застосовано.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угод, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що дані угоди про визнання винуватості укладені за письмової згоди обох потерпілих, наданих прокурору, такі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно можуть бути затверджені і на підставі цих угод може бути ухвалений вирок, оскільки їх умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угод було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі кожного з обвинувачених.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Строки застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 закінчилися 25 вересня 2018 року, на даний час клопотання про їх обрання суду не подано, отже питання щодо таких судом не розглядається.

Щодо поданих потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (у подальшому зміненого (збільшеного) цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та ушкодження здоров`я, то суд констатує таке.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В той же час як вбачається з поданої потерпілим (цивільним позивачем) ОСОБА_4 заяви про відмову від частини позовних вимог, останній, користуючись своїми правами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 49 та ст. 206 ЦПК України, відмовляється від позовних вимог, пред`явлених ним до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та зазначає, що наслідки відмови від таких йому відомі та зрозумілі. Просить прийняти його відмову від вказаних вимог та закрити провадження у справі в цій частині.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Крім цього частиною 1 статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч. 3 ст. 206 ЦПК України).

Пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Виходячи з наведеного, заслухавши думку учасників процесу з цього приводу, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі, оскільки дане право потерпілого ОСОБА_4 як цивільного позивача передбачене п. 1 ч. 2 ст.49 ЦПК України та його відмова не суперечить закону, не зачіпає інтереси сторін та інших осіб.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , пред`явлений ним до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд виходить з такого.

Встановлено, що 30 червня 2021 року між вказаними сторонами у відповідності до ч. 1 ст. 127, ч. 5 ст. 128, 207 ЦПК України укладено мирові угоди, оскільки вони дійшли згоди щодо врегулювання спору по цивільному позову.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Заслухавши думку сторін угоди, які просили затвердити мирову угоду, про що подали суду відповідні клопотання, дослідивши матеріали справи, зміст мирових угод, зважаючи на те, що сторони добровільно дійшли згоди про укладення мирових угод, наслідки укладення таких, передбачені ст. 208 ЦПК України сторонам роз`яснені та зрозумілі, при цьому мирові угоди не порушують прав та інтересів сторін і інших осіб, суд приходить до висновку про можливість затвердження мирових угод, укладених між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та закриття провадження у справі в цій частині.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статей 100, 174 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 липня 2021 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 липня 2021 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України і призначити:

- за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 296 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Прийняти відмову від позову цивільного позивача ОСОБА_4 до цивільних відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та ушкодження здоров`я, закривши в цій частині провадження у справі.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Затвердити мирову угоду в справі № 304/1155/18, укладену 30 червня 2021 року між ОСОБА_5 (цивільним позивачем) та ОСОБА_7 (цивільним відповідачем), за умовами якої:

1. З метою відшкодування завданої цивільному позивачу матеріальної шкоди цивільним відповідачем до укладення цієї угоди сплачено 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн готівкою. Підписом цієї мирової угоди цивільний позивач підтверджує отримання таких коштів;

2. З метою відшкодування завданої моральної шкоди, цивільний відповідач сплачує на користь цивільного позивача 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн на банківський рахунок, згідно з додатком до мирової угоди, щомісячно рівними частинами не пізніше останнього числа поточного місяця протягом дванадцяти місяців, починаючи з наступного за місяцем набрання даним вироком законної сили. В разі зміни банківського рахунку цивільний позивач зобов`язаний письмово повідомити про це цивільного відповідача не пізніше, ніж за місяць;

3. Цивільний позивач відмовляється від решти пред`явлених до цивільного відповідача позовних вимог, у тому числі про стягнення з цивільного відповідача на користь цивільного позивача моральної шкоди у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн; суми матеріальної шкоди; суми, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я у розмірі 700 000 (сімсот тисяч) грн; щомісячного відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я у розмірі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а також здійснених процесуальних витрат;

4. Наслідки відмови від позовних вимог цивільному позивачу відомі та зрозумілі;

5. Сторони мирової угоди погодилися не стягувати одна з одної понесені судові витрати;

6. Сторони не мають одна до одної жодних претензій та вимог.

Затвердити мирову угоду в справі № 304/1155/18, укладену 30 червня 2021 року між ОСОБА_5 (цивільним позивачем) та ОСОБА_8 (цивільним відповідачем), за умовами якої:

1. З метою відшкодування завданої цивільному позивачу матеріальної шкоди цивільним відповідачем до укладення цієї угоди сплачено 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн готівкою. Підписом цієї мирової угоди цивільний позивач підтверджує отримання таких коштів;

2. З метою відшкодування завданої моральної шкоди, цивільний відповідач сплачує на користь цивільного позивача 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн на банківський рахунок, згідно з додатком до мирової угоди, щомісячно рівними частинами не пізніше останнього числа поточного місяця протягом дванадцяти місяців, починаючи з наступного за місяцем набрання даним вироком законної сили. В разі зміни банківського рахунку цивільний позивач зобов`язаний письмово повідомити про це цивільного відповідача не пізніше, ніж за місяць;

3. Цивільний позивач відмовляється від решти пред`явлених до цивільного відповідача позовних вимог, у тому числі про стягнення з цивільного відповідача на користь цивільного позивача моральної шкоди у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн; суми матеріальної шкоди; суми, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я у розмірі 700 000 (сімсот тисяч) грн; щомісячного відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я у розмірі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а також здійснених процесуальних витрат;

4. Наслідки відмови від позовних вимог цивільному позивачу відомі та зрозумілі;

5. Сторони мирової угоди погодилися не стягувати одна з одної понесені судові витрати;

6. Сторони не мають одна до одної жодних претензій та вимог.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та ушкодження здоров`я, закрити.

Речовий доказ, а саме автомобіль марки «Мерседес Бенц», р/н НОМЕР_1 , який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 та переданий такому на відповідальне зберігання повернути ОСОБА_7 .

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2018 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1