ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Володимир - Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000297, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 червня 2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, тимчасово непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 згідно з рішенням Володимир-Волинського міського суду від 02 квітня 2018 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 01 березня 2018 року і до досягнення ними повноліття.
Однак, в подальшому ОСОБА_5 , будучи безпосередньо повідомленим державним виконавцем ВДВС Володимир-Волинського МРУЮ про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення - злісного ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх доньок, а також шляхом направлення викликів-попереджень, скерованих у його адресу, незважаючи на це, являючись працездатною особою, не перебував на обліку Володимир-Волинської міськрайонної філії Волинського обласного центру зайнятості як особа, що шукає роботу, а працюючи неофіційно отримував доходи, які приховував та не декларував, не повідомляв про місце роботи державного виконавця та будь-яких коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не сплачував, внаслідок чого в нього за вказаний період утворилась заборгованість по аліментах в розмірі 88 158 гривень 41 копійок, що сукупно складає суму виплат, більш ніж за 3 місяці.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.164 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що йому відомо про рішення суду, він дійсно не сплачував аліменти, хоч фактично мав можливість частково їх сплачувати. Щиро розкаявся у вчиненому, вказав, що у майбутньому має намір погасити заборгованість та більше порушень не допускати.
Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому провадженні вказала, що не оспорює фактичних обставин справи. Переконана, що за вчинення порушення ОСОБА_5 повинен нести відповідальність.
Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні, визнані обвинуваченим ОСОБА_5 у повному обсязі і ним не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди потерпілої та обвинуваченого, яким попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.
При цьому встановлено, що обвинувачений та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у вчиненні злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), доведена повністю, а його дії кваліфіковані вірно за ч.1 ст.164 КК України.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні судом покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що його класифіковано як кримінальний проступок у відповідності до ст.12 КК України.
Окрім того, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не працює, хоча є молодого працездатного віку, не одружений, інших осіб на утриманні не має. Здоровий, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку сторони публічного обвинувачення, потерпілої та сторони захисту, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, стан сім`ї, відношення до вчиненого, тяжкість кримінального правопорушення згідно ст.12 КК України, а також те, що заподіяна потерпілій шкода відшкодованою навіть частково не була, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт у максимально встановленому санкцією ч.1 ст.164 КК України розмірі.
Обране обвинуваченому таке покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його можливого виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.
При цьому суд також виходив і з положень ст.50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, відсутність будь-яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, допомагаючи у матеріальному забезпеченні власним дітям, не вчиняючи нових кримінальних правопорушень.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1