Дата документу 14.05.2021
Справа № 334/3244/21
Провадження № 1-кс/334/854/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ВР ЗСТ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4

розглянув клопотання слідчого ВР ЗСТ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 винесене в кримінальному провадженні № 0000703 від 11 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернувся слідчий ВР ЗСТ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна, а саме - вилученого в ході проведення огляду спеціалізованого автокрана «Mercedes-benz Arocs», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В ході судового розгляду встановлено, що 11 травня 2021 року, приблизно о 10 годині, водій Гюнгьор Ахмет керуючи спеціалізованим автокраном «Mercedes-benz Arocs», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом по будівельному майданчику розташованому на о. Хортиця в районі виїзду з нового мосту при умові русі з Хортицького мікрорайону в м. Запоріжжі, в районі ЛЕП №5, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перебував на проїжджій частині. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до лікарні та в той же день помер. З цих підстав, кримінальне провадження було перекваліфіковано з частини 1 ст.286 на ч.2 ст.286 КК України.

В ході огляду місця пригоди було вилучено спеціалізований автокран «Mercedes-benz Arocs», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який доставлено на територію майданчика тимчасового тримання Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, провулок Кузнєчний, 11.

На стадії досудового розслідування виникла необхідність у арешті спеціалізованого автокрану «Mercedes-benz Arocs», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому було скоєно ДТП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спеціалізований автокран «Mercedes-benz Arocs», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить представництву «Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret Ve Sanayi», що зареєстроване за адресою: м. Львів, Б. Хмельницького, 212.

На стадії досудового розслідування необхідно провести ряд судових експертиз, а саме експертизу технічного стану транспортного засобу та автотехнічну експерту, для чого потрібен вказаний транспортний засіб. Більш того, вказаний транспортний засіб зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після дорожньо-транспортної пригоди, являється одним із способів встановлення доказів у кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого, узгодженого із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, оформлене відповідно до вимог ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Адвокат компанії «Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret Ve Sanayi», у власності якої перебуває зазначений транспортний засіб, заперечував проти задоволення клопотання та доводив суду, що даний транспортний засіб є єдиним, що використовується по програмі «Велике будівництво» при будівництві Запорізького моста. Його перебування на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, створює перешкоди господарській діяльності підприємства при будівництві Запорізького моста. В свою чергу, адвокат запевнив, що у разі незадоволення клопотання, підприємство зобов`язується не перешкоджати проведенню слідчих дій та надавати транспортний засіб, зокрема для проведення експертиз.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку слідчого та позицію захисника, суд приходить до наступних висновків:

Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2ст. 173 КПК Українипри вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу).

Як передбачено ч. 1ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 2 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 11ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В ході судового розгляду встановлено, що 11.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України (кримінальне провадження №0000703).

12 травня 2021 року, кримінальне провадження перекваліфіковано на ч.2 ст.286 КК України, оскільки потерплий ОСОБА_5 помер.

У судовому засіданні доведено, що зазначене в клопотанні майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, проте й враховує можливість його використання, а тому клопотання про арешти майна підлягає частковому задоволенню.

Так, ч. 4ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенціїз правлюдини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності.

У п.47та п.49рішення Європейськогосуду зправ людинивід 22.11.2007року (набулостатус остаточного22.02.2008року) у справі «Україна Тюмень» проти України» (заява № 22603/02)зазначено, що стаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: "перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.... Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі" (наприклад, рішення у справі «Ян та інші проти Німеччини» (Jahn and Others v. Germany), № 46720/99, №72203/01 та № 72552/01, параграф 78, ECHR 2005-...).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції» від 25 червня 1996 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» (заява № 25701/94), «Малама проти Греції» (заява № 43622/98), «Україна Тюмень» проти України» (заява № 22603/02), констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людиниполягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію "законів".

Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, слідчий суддя, при вирішені питання щодо арешту майна, враховує наслідки для власника та володільця, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим вважає доцільним накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль та велосипед шляхом позбавлення права власників майна та володільця на відчуження та розпорядження ним, що не позбавляє останніх права користування цим майном.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 132, 170 173, 175, 309, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, судя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ВР ЗСТ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 винесене в кримінальному провадженні № 0000703 від 11 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час огляду, а саме на спеціалізований автокран «Mercedes-benz Arocs», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить представництву «Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret Ve Sanayi», що зареєстроване за адресою: м. Львів, Б. Хмельницького, 212 шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, власника та особи, яка фактично користувалась зазначеним транспортним засобом.

Спеціалізований автокран «Mercedes-benz Arocs», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить представництву «Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret Ve Sanayi» передати на відповідальне зберігання компанії «Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret Ve Sanayi».

Покласти на «Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret Ve Sanayi» забезпечити його зберігання, попередивши останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 Кримінального кодексу України.

Зобов`язати компанію «Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret Ve Sanayi» забезпечити належне зберігання та збереження арештованого майна і безперешкодно надавати доступ до нього слідчим слідчого ВР ЗСТ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для проведення слідчих дій та для перевірки стану збереження арештованого майна.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1