Справа №345/1264/16-к
Провадження № 1-кп/345/68/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Калуша кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , із середньою освітою, непрацюючої, інваліда 2 групи, розлученої, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаної, раніше не судимої, громадянки України за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, суд -
встановив:
ОСОБА_5 вчинила закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб

Злочин вчинено при наступних обставинах:
У червні 2015 року ОСОБА_5 , діючи з корисливих спонукань, вступила у злочинну змову із невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження № 0000225 від 16.09.2015 року, з метою подальшого заволодіння коштами жительки м. Калуша.
Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження № 0000225 від 16.09.2015 року, 07.06.2015 року о 14 год. 42 хв. із мобільного номеру НОМЕР_1 зателефонували до жительки м. Калуша ОСОБА_6 та, діючи з метою шахрайського заволодіння коштами, повідомили потерпілій неправдиві відомості про те, що її син перебуває у відділі міліції і для його звільнення потрібні гроші. Під час телефонної розмови ОСОБА_6 повідомила, що може передати для звільнення свого сина 10 тис. гривень. В подальшому ОСОБА_5 , діючи спільно із невстановленими слідством особами та будучи охоплені єдиним злочинним умислом, сказала чекати ОСОБА_6 вдома та через 5 хв. сісти в автомобіль служби таксі, який приїде за нею та відвезе її назустріч до особи, яка забере гроші. Сам він приїхати не може, оскільки його не відпускають.
Взявши з приміщення будинку 10 тис. грн. ОСОБА_6 вийшла на вулицю. На вулиці до ОСОБА_6 під`їхав автомобіль служби таксі, який відвіз її за адресою: АДРЕСА_3 . Зупинившись за вищевказаною адресою, до автомобіля підійшла ОСОБА_5 , яка, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, повідомила в усній формі ОСОБА_6 про необхідність передачі їй грошових коштів у сумі 10 тис. грн. та після отримання коштів намагалась зникнути з місця скоєння злочину. Однак з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , а саме через зауваження водія служби таксі ОСОБА_7 , була змушена повернути потерпілій ОСОБА_6 гроші, які вона отримала в останньої.
ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків,свідомо бажаючи їх настання, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, за попередньою змовою з невстановленою слідством групою осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження № 0000225 від 16.09.2015 року, отримала у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 тис. грн., однак не довела свої дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами потерпілої, до кінця з причин, що не залежали від її волі.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав.

Прокурор не заперечив проти задоволення даного клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України. Згідно обвинувального акту подія мала місце у червні 2015.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 зокрема передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Згідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
За змістом ст.ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено, тому суд, за наявності даного клопотання, не з`ясовує умови чи обставини визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.
Розглядаючи клопотання, суд, також не може вирішити питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченої, так як відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, то суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів та встановлення обставин інкримінованих злочинів.
При цьому, невизнання обвинуваченою вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд в своїй Постанові від 26 березня 2020 (справа №730/67/16-к).
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, необхідно закрити в зв`язку з закінченням строків давності, оскільки з моменту скоєння злочину минуло п`ять років, а ОСОБА_5 просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285-288, 371-372 КПК України, суд -
постановив:
клопотання ОСОБА_5 задоволити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: