ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1163/21 Справа № 204/5078/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280, відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Новомосковськ
Дніпропетровської області, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2021 року задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 вересня 2021 року з визначенням застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 313 400 грн., покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі анкетні дані; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказує на те, що підозрюваний не здійснював тиск на свідків, про що свідчить відсутність звернень від них до правоохоронних органів. Зазначає, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, проживає з цивільною дружиною, яка на даний час вагітна та на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 09 липня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, що виразилось у контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсора.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події
від 05 липня 2021 року, відповідно до якого у службовому кабінеті митного поста Бориспіль Київської митниці були вилучені предмети і документи, які поміщені до 11 пакетів і запаковані у спосіб, що унеможливлює стороннє втручання; протоколом про порушення митних правил №1237/10000/21, з якого слідує, що ОСОБА_8 вчинено дії, спрямовані на переміщення 05 липня 2021 року через митний кордон України пресованої порошкоподібної речовини жовтого кольору, яка згідно експрес-аналізатора наркотичних речовин Drug Kit містить у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, з приховуванням від митного контролю, а саме шляхом надання одним товарам вигляду інших; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №116; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 05 липня 2021 року, які повідомили про обставини кримінального правопорушення; висновком експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/104-21/21609-НЗПРАП від 08 липня 2021 року, з якого слідує, що надана на експертизу 07 липня 2021 року року волога порошкоподібна речовина кремового кольору масою 4,9434 г містить псефдоефедрин, який віднесено до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюється заходи контролю.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.305 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Крім того, ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків з метою зміни показів на його користь.
Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, джерел для отримання засобів для існування не має, а отже існує ризик того, що він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, проживає з цивільною дружиною, яка на даний час вагітна та на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як з урахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_8 перешкод або інших стримуючих факторів належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою невірно визначено строки дії ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином, строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування не може перевищувати двох місяців, що обраховується з дня повідомлення особі про підозру.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, 09 липня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305КК України.
З урахуванням зазначеного, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону, строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має визначатись з дня повідомлення особі про підозру, тобто з 09 липня 2021 року, та закінчує свою дію 07 вересня 2021 року, що не було враховано слідчим суддею.

За таких обставин оскаржувана ухвала не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення повного обсягу вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 вересня 2021 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 313 400 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за умови внесення застави, наступні процесуальні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4