Справа № 128/3383/20
Провадження №11-кп/801/777/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
та його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням - іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 2 288 гривень 30 копійок та вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він близько 16 години 42 хвилин 23.10.2020, керуючи технічно-справним автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням швидкості у лівій смузі руху у напрямку м. Немирів автодорогою сполученням м. Вінниця м. Немирів, у смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, поблизу АЗС «Окко», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зупинився попутній автомобіль, водій якого надавав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_10 , що справа наліво перетинав проїзну частину дороги по дорожній розмітці «пішохідний перехід», не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на вказаного пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1004 від 17.11.2020 смерть ОСОБА_10 настала від сполучної травми тіла, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Між сполучною травмою тіла і смертю ОСОБА_10 наявний причинний зв`язок.
Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 774 від 12.11.2020 на момент пригоди автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував у технічно справному стані.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 800 від 09.11.2020 швидкість руху автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , складала 104,0 108,5 км/год. У ситуації, яка склалася, при русі автомобіля з допустимою для даних дорожніх умов швидкістю 50 км/год та застосуванням термінового гальмування, виконуючи вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху України, водій автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 буде мати технічну можливість попередити наїзд на пішохода, так як не доїде до смуги руху пішохода. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.4, 18.4 Правил дорожнього руху України, причому невідповідність вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_8 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 12.4, 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: п. 12.4 - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; п. 18.4 - Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, просить вирок скасувати в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_8 є людиною молодого віку, єдиною особою в сім`ї, яка має право керувати легковим транспортним засобом, яким користувався для задоволення потреб сім`ї, є військовослужбовцем та проходить військову службу на посаді водія по контракту на три роки, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не судимий, визнав свою вину повністю та розкаявся, намагався надати медичну допомогу потерпілому, добровільно відшкодував потерпілій стороні матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі, відсутні обставини, що обтяжують покарання. Щодо притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності зазначив, що останній добросовісно у визначений термін сплатив штрафи.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_7 , яка просила не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Щодо покарання, як основного, так і додаткового, то воно, на думку колегії суддів, у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, утриманців не має, за місцем проживання та за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, раніше не судимий, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілій, проходить військову службу за контрактом, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 122 КУпАП, тобто за порушення Правил дорожнього руху, 24.06.2020 та 02.08.2020, відповідно, досудову доповідь Богунського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, згідно якої виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеку для суспільства (в тому числі для окремих осіб), обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та відсутність обставин, що його обтяжують, а тому призначене обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі з випробуванням іспитовим строком узгоджується з постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Посилання в апеляційній скарзі на невикладення належних мотивів застосування до ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на три роки є безпідставними, оскільки вказане обмеження передбачене державою як примусовий захід, спрямований на запобігання аналогічних злочинів, застосовуючи який, суд діяв у спосіб, передбачений законом.
Так, у вироку судом дотримано роз`яснення, що містяться у п.20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та належним чином вмотивовано призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого загинула людина, а саме, враховано, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.
Те, що ОСОБА_8 добросовісно у визначений термін сплатив штрафи за порушення правил дорожнього руху, а також те, що він проходить військову службу на посаді водія по контракту не може бути підставою для пом`якшення покарання, оскільки це жодним чином не зменшує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки та незастосування такого виду покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами, не буде сприятиме меті покарання - виправленню засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому додаткове покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4