Справа 688/974/21
№ 1-кп/688/88/21
Вирок
Іменем України
04 червня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка кримінальне провадження № 0000067 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тальне Черкаської області, громадянина України, без освіти, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше судимого:

1) 31.03.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 03.10.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 289, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

3) 02.06.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

4) 03.05.2018 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого з установи виконання покарання 15.11.2019 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

встановив:
ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за умисні кримінальні правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту та кримінальні правопорушення проти власності, востаннє 03.05.2018 року вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 15.11.2019 року з установи виконання покарань по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності відносно потерпілого ОСОБА_6 за наступних обставин.

Так, 10 березня 2021 року в період часу з 18 год. 00 хв. по 23 год. 35 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні магазину «Яна» по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 в м. Шепетівка Хмельницької області, під час спільного вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_6 помітив у останнього мобільний телефон марки «Орро» у силіконовому чохлі-бампері чорного кольору, яким вирішив відкрито заволодіти.

З цією метою, ОСОБА_7 у цей же день близько 23 год. 40 хв., перебуваючи поблизу магазину «Яна» по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 в м. Шепетівка, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна у потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останнього його телефон марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ», ІМЕІ №1: НОМЕР_1 та 1МЕІ №2: НОМЕР_2 синього кольору, в силіконовому чохлі-бампері чорного кольору із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , пообіцявши повернути його після розмови, на що потерпілий погодився та надав зазначене майно ОСОБА_7 .

Заволодівши за вищевказаних обставин майном потерпілого ОСОБА_6 , не маючи наміру у подальшому його повертати, незважаючи на прохання останнього повернути належний йому мобільний телефон, ОСОБА_7 із відкрито викраденим майном потерпілого з місця події пішов у напрямку вулиці Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка. При цьому, потерпілий йшов за ним та просив повернути належний йому мобільний телефон, проте ОСОБА_7 прохання останнього ігнорував. У подальшому ОСОБА_7 з відкрито викраденим у ОСОБА_6 майном пішов у двір будинку АДРЕСА_3 .

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2659 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 186 КК України не визнав та суду показав, що 10.03.2021 року о 18 год. разом із двома товаришами перебував в магазині «Яна», де познайомився із потерпілим ОСОБА_6 , який прийшов туди подивитися футбольний матч та підсів до них. Запитав чи не робив він ставок, на що останній повідомив, що на «Парі матч» поставив 1000 грн. на виграш ОСОБА_9 . А тому запропонував йому усне парі на 300 грн. на результат першого тайму, вказуючи на те, що ОСОБА_9 не виграє. Сиділи пили пиво, спілкувались, дивились гру. Купував потерпілому за власні гроші пиво та шаурму. Потерпілий зазначене парі програв, а тому вимагав у нього віддати виграні гроші. З магазину пішли після 23 год. 30 хв. На вулиці неподалік магазину попросив у потерпілого мобільний телефон для здійснення дзвінка, вказуючи на те, що у нього на телефоні сіла батарея. Однак наміру нікому телефонувати не мав, фактично імітував розмову. В цей час ОСОБА_6 в банкоматі став невірно вводити пін-код та заблокував карту. Побачивши це зрозумів, що гроші він йому не віддасть. Після завершення нібито розмови, телефон ОСОБА_6 не повернув, вимкнув його, вийняв сім-картку та викинув її під ноги потерпілому. При цьому, повідомив, що телефон поверне завтра лише після отримання виграшу. У свою чергу потерпілий декілька раз просив повернути йому мобільний телефон, але він пішов. Вказав, що два дні приходив на обумовлене місце, маючи намір повернути телефон потерпілому, де і був затриманий працівниками поліції. Не заперечує факту перебування в стані алкогольного сп`яніння та незаконного заволодіння майном потерпілого, однак не погоджується із кваліфікацією його дій, просив суворо не карати.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин стверджується дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні ствердив, що з 18 год. 10.03.2021 року відпочивав у магазині «Яна» по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 в м.Шепетівка, дивився на власному телефоні футбольний матч. Пив пиво, їв горішки, чіпси, розраховувався за це в магазині готівкою та картою. З часом до нього підсів обвинувачений, який також пив пиво. Разом з обвинуваченим було ще двоє осіб ромської національності, які спілкувались між собою, про що він не розумів. З обвинуваченим про футбол не розмовляв. Після 23 год., коли він вийшов на вулицю та підійшов до банкомату, що знаходиться неподалік магазину, ОСОБА_7 пішов за ним та просив у нього мобільний телефон, щоб викликати таксі, оскільки йому потрібно було їхати додому, а його телефон не працював. ОСОБА_7 просив у нього 200 грн. на таксі. Передав обвинуваченому свій телефон марки «ОРРО» в силіконовому чохлі-бампері чорного кольору із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 . Останній відійшов та на відстані декількох метрів від нього розмовляв по ньому, а він намагався зняти гроші з банкомату. Оскільки цифри на клавіатурі були стерті, неправильно ввів пін-код і карту заблокувало. Повернувшись від банкомату без грошей, попросив обвинуваченого повернути телефон. Однак він відмовив, поклав його у кишеню своєї куртки і пішов у напрямку вул.Старокостянтинівське шосе. При цьому, він йшов за ним та просив повернути належний йому мобільний телефон, проте ОСОБА_7 його прохання ігнорував. Зайшовши за зупинку, знову попросив повернути телефон, на що обвинувачений повернувся та сказав йому: «хочеш проблем», при цьому тримав руки у кишенях. Розуміючи, що у кишені у нього можуть знаходитись колюче-ріжучі предмети, злякався за власне життя та до обвинуваченого більше не наближався. Відвернувся та закурив, а ОСОБА_7 в цей час з викраденим у нього майном пішов у двір будинку АДРЕСА_3 . Після цього зрозумів, що обвинувачений лише імітував розмову по телефону і вирішив таким чином заволодіти його маном. Був розгублений, а тому пішки пішов додому. На наступний день був вихідний, а тому знаходився в с. Красносілка. Через день про викрадення телефону у поліції написав заяву. Телефон купував у магазині «КТС» за 3500 грн., а тому надав працівникам поліції документи та коробку від нього. Вартість та кількість викраденого не оспорює. Ствердив, що у будь-яких, в тому числі договірних, відносинах із обвинуваченим не перебував, до цього знайомим із ним не був. В той вечір він випив три пляшки пива, однак сильно п`яним не був, добре пам`ятає про усі події. Пиво та їжу купував виключно за власні кошти. Сім-карту обвинувачений йому не повертав та її перед ним не викидав. Обвинуваченого не пробачив, у визначенні міри покарання поклався на розсуд суду;

- даними заяви потерпілого ОСОБА_6 від 12.03.2021 року, у якій останній просив встановити та притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 10.03.2021 року близько 23 год. на вулиці шляхом обману заволоділа його мобільним телефоном марки «ОРРО»;

- даними протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 12.03.2021 року, згідно якого місцем вчиненого кримінального правопорушення є територія поряд перехрестя вулиць 400 річчя Шепетівки та Судилківська в м. Шепетівка, де в напрямку центру міста по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 знаходиться магазин «Яна», а в напрямку виїзду з міста в сторону м. Хмельницький знаходиться одноповерховий будинок, з розташованими у ньому магазином «АВС» та банкоматом «Ощадбанку», на яке також у своїх показаннях в судовому засіданні вказали потерпілий та обвинувачений;
- даними заяви потерпілого ОСОБА_6 від 12.03.2021 року про долучення до матеріалів кримінального провадження документів та коробки від викраденого мобільного телефону марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ», які згідно постанови слідчого від 12.03.2021 року визнані речовими доказами;
- даними протоколу огляду речових доказів та фототаблицями до нього від 12.03.2021 року, в ході якого оглянуто коробку від мобільного телефону марки та моделі «ОРРО А58-30В/320В» та документи на нього: гарантійний талон, чек про придбання телефону 25.04.2020 року за 3325 грн.;

- даними довідки вартості ФОП ОСОБА_10 від 12.03.2021 року, відповідно до якої вартість сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» станом на 10.03.2021 року становила 100 грн., вартість силіконового чохла-бампера чорного кольору - 150 грн., вартість мобільного телефону марки «ОРРО А5S-3GВ/32GВ» - 3000 грн, які обвинуваченим та потерпілими не оспорюються;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання з фототаблицями до нього від 12.03.2021 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 у присутності понятих впізнав по чорному не дуже коротко стриженому волоссю на голові, широких чорних бровах, широко розташованих очах, густій щетині на бороді, а також по куртці у верхній частині темно-синього кольору, а у нижній частині помаранчевого кольору особу під № 4 справа, що 10.03.2021 року близько 23 год. біля магазину «Яна», будучи одягненою у вказаний одяг, відкрито викрала у нього мобільний телефон марки «ОРРО», якою є ОСОБА_7 ;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.03.2021 року та відеозаписом вказаної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_6 , відтвореним у судовому засіданні, відповідно до яких потерпілий продемонстрував як поряд магазину «Яна» по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 ОСОБА_7 відкрито викрав його мобільний телефон марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ» в силіконовому чохлі-бампері із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , показав банкомат «Ощадбанку», у якому він намагався зняти грошові кошти та неподалік якого відбулась подія, вказав напрямок, у якому йшов ОСОБА_7 з його телефоном, а він, наздоганяючи його, просив повернути телефон, та напрямок у якому зник обвинувачений із викраденим майном;

- даними заяви ОСОБА_11 від 13.03.2021 року власника магазину «Яна» по вул. 400 річчя Шепетівки, 1, в м. Шепетівка про приєднання відеозаписів із камер відеоспостереження в період часу з 10.03.2021 року по 11.03.2021 року, які постановою слідчого від 13.03.2021 року визнані речовим доказом;
- даними протоколу огляду речових доказів від 15.03.2021 року, в ході якого переглянуто відеозаписи та зроблено скірншоти за 10.03.2021 року та 11.03.2021 року з внутрішньої та зовнішньої камер відеоспостереження магазину «Яна», що по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 в м. Шепетівка, з яких слідує, що 10.03.2021 року в період часу з 22 год. 53 хв. до 23 год. 35 хв. потерпілий ОСОБА_6 перебував в приміщенні магазину «Яна», до якого також прийшов обвинувачений ОСОБА_7 . Підсівши до потерпілого, останній почав із ним спілкуватись, час від часу вони виходили на вулицю, після чого повертались до приміщення. Потерпілий користувався своїм мобільним телефоном, а обвинувачений своїм. О 23 год. 38 хв. ОСОБА_6 востаннє виходить з приміщення магазину «Яна» і рухається по вул. Старокостнтинівське шосе, після чого із приміщення виходить обвинувачений ОСОБА_7 , дивиться по сторонах та рухається в сторону вул. Старокостянтинівське шосе за потерпілим. При цьому, з усіх відтворених відеозаписів також слідує, що потерпілий відео на власному телефоні переглядав сам, а ініціативу до спілкування щоразу проявляв саме обвинувачений ОСОБА_7 , підсідаючи до потерпілого;
- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до якого ОСОБА_7 було фактично затримано о 19 год. 00 хв. 12.03.2021 року, уповноваженою особою о 20 год. 12.03.2021 року, після затримання у останнього, вилучено мобільний телефон марки «ОРРО А5S-3GВ/32GВ» із встановленим на ньому блокуванням в силіконовому чохлі-бампер чорного кольору, без сім-карти;

- даними протоколу огляду речових доказів з фототаблицями до нього від 13.03.2021 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ» був синього кольору, скло не пошкоджене, телефон працездатний, сім-карта відсутня, знаходився у силіконовому чохлі-бампері чорного кольору. Потерпілий вказав, що це його майно та розблокував телефон, ввівши пароль та продемонструвавши на ньому фотографії із його зображенням;

- даними протоколу огляду речових доказів з фототаблицями до нього від 13.03.2021 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого було оглянуто балонову куртку у верхній частині темно-синього кольору, у нижній частині помаранчевого кольору з капюшоном марки «Protest», при цьому потерпілий ОСОБА_6 вказав, що саме в цю куртку був одягнений ОСОБА_7 під час його пограбування;
- даними висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-21/1544-ТВ від 19.03.2021 року, згідно якого ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «ОРРО» моделі «А5S» 3GВ/32GВ ІМЕІ №1: НОМЕР_1 та ІМЕІ №2: НОМЕР_2 станом на 10.03.2021 року могла становити 2409 грн., яка обвинуваченим та потерпілим не оспорюється.
Суд вважає, що показання потерпілого ОСОБА_6 , в тому числі про відсутність будь-яких, також і договірних, відносин з обвинуваченим, є правдивими, такими що відповідають фактичним обставинам, оскільки такі узгоджуються з усіма дослідженими судом доказами, не викликають у суду сумніву у їх достовірності, а показання обвинуваченого про те, що потерпілий мав перед ним борг суд розцінює як обраний ним спосіб захисту. Підстав для обмови обвинуваченого потерпілим судом не встановлено.
Не заслуговують на увагу посилання захисту в дебатах, що обвинувачений заволодів телефоном потерпілого не з корисливих мотивів та без бажання збагатитись за його рахунок, а тому дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 356 КК України як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника, оскільки таким чином судом буде здійснено вихід за межі пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення через не встановлення під час слідства обов`язкових ознак складу такого кримінального правопорушення.
Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст. 190 КК України, оскільки потерпілий добровільно передав майно обвинуваченому і сам потерпілий у поданій до поліції заяві вказує на вчинення шахрайства, є також безпідставними.

Так, відповідно до ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Разом з тим, якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній (абз.5 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності»).
Відкрите викрадення чужого майна (грабіж) характеризується об`єктивними та суб`єктивними ознаками. Об`єктивні ознаки відкритого викрадення - це викрадення, що вчиняється у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи.
Предметом грабежу є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи.
Протиправність дій винної особи полягає в тому, що під час відкритого викрадення у винного немає жодного права і будь-яких підстав для вилучення майна у потерпілого.
Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 КК України, характеризується лише прямим умислом і корисливим мотивом, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Інтелектуальні ознаки умислу проявляються в тому, що винний, протиправно вилучаючи майно, чітко усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права. Вилучаючи майно, винний усвідомлює той факт, що воно вибуде з володіння власника чи законного володільця майна, розуміє, що власник чи законний володілець будуть позбавлені можливості реалізувати свої правомочності щодо цього майна.
Вольова ознака прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків: винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.
У випадку звернення винним чужого майна у свою користь або в користь третіх осіб у діях винного є корислива мета, яку винний досягає самим фактом звернення майна.
Грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Таким чином, для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 186 КК України має бути встановлено і доведено, що особа усвідомлювала те, що майно, яким вона заволодіває, є чужим для неї, свої дії вона вчиняє у присутності потерпілого або інших осіб, її дії помічені й оцінюються іншими як протиправні, а також передбачала суспільно небезпечні наслідки своїх протиправних дій і бажала їх настання.
Так потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердив, що обвинувачений на вулиці незаконно відкрито викрав його майно всупереч його волі, він хотів повернути свій телефон, йдучи за обвинуваченим, неодноразово вимагав його повернення, однак телефон йому не повернуто. Вказане не оспорюється і самим обвинуваченим ОСОБА_7 в ході судового розгляду, який підтвердив, що дійсно взяв у потерпілого телефон, ним не дзвонив, а лише імітував розмову, після цього телефон потерпілому, незважаючи на його неодноразові вимоги, не повернув, а його вилучили у нього працівники поліції.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_7 має не зняту та не погашену судимість за злочини, в тому числі передбачені ч.3 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до п.1 примітки до ст. 185 КК України повторним у статях 185, 186 та 189-191 КК України визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статями або статтями 187, 262 КК України.
За змістом п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» ознака повторності присутня, якщо судимість за раніше вчинений злочин не було погашено чи знято в установленому законом порядку.
Саме звернення потерпілого до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього злочину без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією є проявом волі на притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, що не позбавляє права суд за результатами розгляду кримінального провадження ухвалити відповідно до встановлених ч.3 ст. 337 КПК України меж судового розгляду обвинувальний вирок.
Крім того, є безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу посилання захисту на те, що стороною обвинувачення не встановлено часу вчинення злочину. Так, в судовому засіданні і потерпілий ОСОБА_6 , і обвинувачений ОСОБА_7 чітко вказували на час події, стверджуючи що така мала місце саме після 23 год. 30 хв. Такий час відображено і у досліджених судом відеозаписах з внутрішніх та зовнішніх камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Достовірність та об`єктивність усіх наведених вище доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним і підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого відсутні.
Враховуючи те, що обман був лише способом отримання доступу до майна потерпілого, вилучення вказаного майна відбувалося відкрито, протиправно вилучаючи майно, обвинувачений чітко усвідомлював незаконний характер своїх дій, розумів, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права та усвідомлював той факт, що, вилучаючи майно, воно вибуде з володіння власника, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена у судовому засіданні і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно вимог п.п. 1, 3 ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, є умисним, корисливим, закінченим.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак фактично проживає по АДРЕСА_2 , одружений, без освіти, офіційно не працює та у останнього відсутні постійні джерела законного отримання грошових коштів, за місцем реєстрації та місцем відбування останнього покарання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра КНП «Тальнівська багатопрофільна лікарня» Тальнівської міської ради та КНП «Білоцерківська міська лікарня №4» Білоцерківської міської ради не перебуває, раніше неодноразово судимий за умисні тяжкі та середньої тяжкості корисливі злочини, за які, в тому числі реально відбував покарання, вчинив даний умисний тяжкий злочин менш ніж через два роки після відбуття покарання в період не знятої та не погашеної судимості, що на думку суду свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 не встановлено.
Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Відповідно до досудової доповіді, складеної Шепетівським МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що його виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_7 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, з огляду на відсутність щирого каяття, позицію потерпілого, який обвинуваченого не пробачив, досудову доповідь на обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують покарання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить, оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин, які пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи згідно ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.
Заявлене прокурором у судових дебатах клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому підлягає задоволенню. Суд ухвалює рішення в порядку, визначеному в ст.ст. 368-380 КПК України, який зобов`язує серед іншого вирішити питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст.131 КПК України), з огляду на необхідність попередження ризику переховування ОСОБА_7 від суду під тиском тягаря відбування реального покарання за вироком суду, суд вважає необхідним продовжити такий запобіжний захід строком на 60 днів, що забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 суд вважає правильним рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 12.03.2021 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 12.03.2021 року по 04.06.2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 02 серпня 2021 року включно.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 12 березня 2021 року.
Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 12 березня 2021 року по 04 червня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2021 року, арешт на мобільний телефон марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ», силіконовий чохол-бампер чорного кольору, балонову куртку у верхній частині темно-синього кольору, у нижній частині помаранчевого кольору з капюшоном марки «Protest», у вигляді заборони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпоряджатися та користуватися ними.
Речові докази:
- документи та коробку від викраденого мобільного телефону марки та моделі «ОРРО А58-30В/320В», що передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити у останнього;

- DVD-R диск із відеозаписами за 10.03.2021 року з внутрішньої та зовнішньої камер відеоспостереження магазину «Яна», що по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 в м. Шепетівка, що зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки «ОРРО А5S-3GВ/32GВ», силіконовий чохол-бампер чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- балонову куртку у верхній частині темно-синього кольору, у нижній частині помаранчевого кольору з капюшоном марки «Protest», яка знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути обвинуваченому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-21/1544-ТВ від 19.03.2021 року в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок у дохід держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк, з часу вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1