Справа № 357/2845/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000383 від 14.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

17 березня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000383 від 14.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст.190 КК України,-

Встановлені досудовим розслідування фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення згідно поданого клопотання:

Слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться розслідування кримінального провадження № 0000383, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

14.03.2021 року о 17:20 годині ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою групою осіб, спільно з невстановленою особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обману, вчинили необхідні дії з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої у сумі 50 тисяч гривень, однак довести злочин до кінця не змогли з причин, які не залежали від їх волі.

В ході відпрацювання прилеглої до місця вчинення злочину території працівниками поліції було виявлено автомобіль марки «CHEVROLET EPICA», білого кольору, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Особу, яка знаходилася у вказаному автомобіля марки «CHEVROLET EPICA», білого кольору, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працівниками поліції затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «CHEVROLET EPICA», білого кольору, з державними номерними знаками НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 . Вказаний автомобіль перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.03.2021 року о 19 год. 30 хв. підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

14.03.2021 року проведено огляд місця події в м. Біла Церква по вул. Тімірязєва, а саме частина переїзду між будинками 21 та АДРЕСА_2 в ході якого виявлено автомобіль марки «CHEVROLET EPICA», білого кольору, з державними номерними знаками НОМЕР_1 та ключі до нього. Вказаний автомобіль опечатано та вилучено до штрафмайданчику за адресою: АДРЕСА_3 та ключі від нього вилучено до спеціального пакету SUD 3001984.

15.03.2021 року винесено постанову про визнання та приєднання до провадження речового доказу, а саме автомобіль марки «CHEVROLET EPICA», д.н.з. НОМЕР_1 .

Обґрунтування вимог клопотання:

У даному випадку на автомобіль марки «CHEVROLET EPICA» д.н.з. НОМЕР_1 необхідно накласти арешт, оскільки підозрюваний використовував вказаний автомобіль під час вчинення ним злочину.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні..

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно постанови про визнання та приєднання до матеріалів справи речових доказів від 15.03.2021, вказане майно у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Слідчий ОСОБА_7 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання, посилаючись на необхідність огляду вказаного транспортного засобу.

Користувач майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання.

Представник користувача майна адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про накладення арешту, подав письмове заперечення з додатками.

Правове обґрунтування рішення:

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" пункт 58).

Однак зазначених вимог закону слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Так, посилаючись у клопотанні, що рухоме майно є речовим доказом та наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для його арешту, слідчий повинний був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Між тим, жодних доказів того, що рухоме майно, належне ОСОБА_6 є доказом розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст.190 КК України в матеріалах судового провадження не міститься. Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про голослівність зазначених стверджень останнього.

Слідчий мав ретельно перевірити, чи зібрані органами досудового розслідування вагомі докази дають право на втручання у права ОСОБА_6 мирно володіти майном, з метою забезпечення кримінального провадження, в даному випадку накладення арешту на майно.

Однак, клопотання слідчого в контексті мотивування необхідності накладення арешту на рухоме майно ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ) є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними доказами та документами.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Мета викладена у клопотанні слідчого, а саме накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів не підтверджуються та не співвідноситься з матеріалами справи, на час розгляду клопотання слідчого відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.

Долучена до клопотання постанова слідчого про визнання майна речовим доказом від 15.03.2021 року є необґрунтованою, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що рухоме майно - автомобіль «CHEVROLET EPICA» д.н.з. НОМЕР_1 відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, отже є формальною.

На думку слідчого судді, клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно подане без належного об`єктивного з`ясування всіх обставин кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що транспортний засіб «CHEVROLET EPICA» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , має важливе доказове значення для кримінального провадження, а саме був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, хоча в клопотанні слідчий вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речовий доказ у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно. Всупереч вимогам кримінального процесуального закону, слідчим в клопотанні не доведено існування правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Згідно ч.3 статті 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 26, 36,167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000383 від 14.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Слідчий суддяОСОБА_1