ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/298/21 Справа № 202/519/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000064,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
представника 3 - ої особи адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року накладено арешт на автомобіль марки «Lexus LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки «Lexus LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
З цієї ухвали слідує, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000064 від 24.01.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування якого встановлено, що 24.01.2021 приблизно о 13:02 год., водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Lexus LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Калиновій у місті Дніпрі та в районі будинку № 78 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , внаслідок чого остання від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.
Слідчий суддя, враховуючи те, що постановою слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 24.01.2021, вилучений 24.01.2021 в ході проведення огляду місця ДТП автомобіль марки «Lexus LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000064 від 24.01.2021 року, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора й накладення арешту, оскільки вказаний транспортний засіб був матеріальним об`єктом, котрий міг зберегти на собі сліди або містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюватимуться під час кримінального провадження за допомогою проведення транспортно - трасологічної експертизи та судової експертизи технічного стану автомобіля.
Не погоджуючись з ухвалою, адвокат в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити частково в частині користування та розпорядження майном. Зобов`язати слідчого, прокурора, які здійснюють розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 повернути вилучене майно автомобіль Lexus LS430 реєстраційний номер НОМЕР_1 , його власнику ОСОБА_6 або особі у володіння якого перебувало майно ОСОБА_8 , визначивши місце зберігання автомобіля за адресою власника ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .
В якості доводів поданої апеляційної скарги адвокат посилається на те, що клопотання розглянути слідчим суддею з пропуском строку визначеного КПК України. Адвокат вказує, що слідчий суддя повинен був розглянути клопотання 27.01.2021, проте продовжив його розглядати 28.01.2021 та постановив рішення про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин. Звертає увагу в апеляційній скарзі, що копію ухвали отримав слідчий, а не прокурор. 04.02.2021 прокурор, за допомогою слідчого, знов подає клопотання, з тими ж підставами для накладення арешту, що сторона захисту вважає порушенням вимог закону.
Також, указується на те, що клопотання про арешт майна жодним чином не вмотивоване, не містить посилань кому необхідно залишити майно на відповідальне зберігання.
Крім того, сторона захисту посилається на те, що 24.01.2021 проведено огляд автомобіля під час якого його сфотографовано та докладно описано місце події за участю експерта. При цьому апелянт зазначає, що прокурор не довів, що власник майна буде приховувати або знищувати майно.
Акцентується увага й на тому, що відповідно до матеріалів ОСОБА_8 не мав статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали судового провадження за клопотанням прокурора, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Доводи апеляційної скарги стосовно допущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та необґрунтованості накладеного арешту на майно, є неспроможними.
Як видно з наявних матеріалів за клопотанням прокурора про накладення арешту на майно, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000064 від 24.01.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що 24.01.2021 приблизно о 13:02 год., водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Lexus LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Калиновій у місті Дніпрі та в районі будинку № 78 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , внаслідок чого остання від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.
В межах цього кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 24.01.2021 в ході проведення огляду.
Оскаржуваною ухвалою зазначене клопотання прокурора було задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «Lexus LS430», р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки «Lexus LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як свідчать матеріали цього провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в цьому випадку.
Крім того, постановою органу досудового розслідування від 24 січня 2021 року вищезазначене майно визнано речовими доказами.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Доводи щодо порушення строків звернення органу досудового розслідування з клопотанням про накладення арешту на майно, спростовується матеріалами справи, за якими, клопотання зареєстровано 04.02.2021 та 05.02.2021 справа слідчим суддею призначена на перший робочий день тижня 08.02.2021, після календарних вихідних днів, що у відповідності до вимог ч. 1 статті 172 КПК України не можна вважти порушенням строків розгляді.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки метою накладення арешту у кримінальному провадженні є збереження речових доказів, тобто це не вимагає доведення причетності особи до кримінального правопорушення.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 , оскільки ухвала постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року, якою накладено арешт на автомобіль марки «Lexus LS430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки «Lexus LS430», залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4