Справа № 467/675/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000292, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 309 КК та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді застави строком на 60 днів із покладенням на обвинуваченого ОСОБА_4 ряду обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 червня 2021 року.

Зокрема, прокурор посилався на те, що ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 червня 2021 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та одночасно визначено заставу у розмірі 113 500,00 грн. із покладенням ряду обов`язків, із числа передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

25 червня 2021 року ОСОБА_4 звільнений з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» у зв`язку із внесенням застави.

Проте, на цей час строк виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_4 у зв`язку із внесенням застави, закінчується, у той час, як продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, як то, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та експертів шляхом схилення їх до давання завідомо неправдивих показань, що виправдовують його, залякування, вчинення насильницьких дій та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дійсність цих ризиків прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді до 8 років позбавлення волі, може змінити своє місце проживання, вибути на неконтрольовану територію України, у той час, яке він не має міцних соціальних зв`язків та офіційного джерела доходів.

Позиція сторін

В судовому засіданні прокурор підтримав внесене ним клопотання і просив його задовольнити у повному обсязі з підстав, що у ньому викладені.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, проаналізувавши у системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення для вирішення порушеного перед ним питання, обговоривши доцільність/недоцільність продовження дії визначених обвинуваченому обов`язків на даний час, можливість/неможливість їх зміни, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив наступні висновки.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, серед яких є застава, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Підставою ж для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК України).

Та як убачається із клопотання, у цьому випадку необхідність продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, прокурор обґрунтовує тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, що підтверджується рядом зібраних у кримінальному провадженні доказів, у зв`язку із чим, будучи обізнаним із мірою покарання за вчинені діяння, не маючи міцних соціальних зв`язків та офіційного джерела доходів, може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, як то, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та експертів, а так само вчинити інше кримінальне правопорушення.

На час розгляду внесеного прокурором клопотання ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 309 КК України і вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави у зв`язку із звільненням з під варти через її внесення у порядку, визначеному законом.

Так, ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 червня 2021 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави та покладенням ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, які діятимуть у разі внесення застави та звільнення у зв`язку із цим з- під варти.

Зокрема, слідчим суддею було визначено такі обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в залежності від стадії кримінального провадження; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та роботи;4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за межі України і в`їзд в Україну; 5) носити електронний засіб контролю; 6) утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Наразі визначений ухвалою слідчого судді строк дії вказаних обов`язків закінчується, а тому прокурор ініціював розгляд цього клопотання, яке у цілому відповідає вимогам п.п. 1-7 ч.1 ст. 184 КПК України, одночасно виконавши умови ч.3 ст. 184 цього є Кодексу.

Так, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків ( ч.1 ст. 182 КПК України).

Разом із цим, сам по собі строк дії запобіжного заходу у виді застави КПК України не обмежений, що свідчить про те, продовженню підлягає тільки строк дії обов`язків, визначених 5 ст. 194 КПК України, а не сам запобіжний захід.

Тому, повертаючись до питання, порушеного прокурором, суд вказує наступне.

У цій справі стороною обвинувачення доведено обставини, передбачені п.1-3 ч.1 ст. 194 КПК України, які суд оцінює у сукупності із обставинами, що регламентовані п.п.1-12 ч.1 ст. 178 того ж Кодексу.

Зокрема, в ході обговорення питання доцільності продовження строку дії установлених обов`язків, відповідно до обвинувального акту та долучених до кримінального провадження матеріалів про обвинуваченого встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та громадянин Республіки Білорусь, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштований, мешкає не за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів,за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей, має типові соціальні зв`язки, раніше не судимий.

На цей час ОСОБА_4 вже висунуте обвинувачення, а тому вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не є слушним на цьому етапі провадження, позаяк, обвинувачення висувається, власне, за умови дійсної обґрунтованості підозри.

При цьому, є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, як то, переховуватись від суду, незаконно впливати свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ці ризики на цій стадії кримінального провадження продовжують існувати, є реальними і актуальними.

Адже матеріали провадження у їх сукупності містять дані, які доводять існування ризику втечі обвинуваченого, у той час, не виключена можливість його впливу на свідків та вчиненням ним іншого кримінального правопорушення.

Зокрема, обвинувачений є громадянином іноземної держави, в будь яких момент може покинути територію України, на якій не має зареєстрованого місця проживання.

При цьому, установлено, що обвинувачений під час досудового розслідування перебував у розшуку.

У той час, як обвинувачений, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою їх спонукати до перекручування показань, спотворення обставин, які їй відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

На ризик вчинити інше кримінальне правопорушення вказують факти щодо того, що обвинувачений не має офіційного джерела доходів та може задовольняти свої матеріальні потреби злочинним шляхом.

А тому, ураховуючи дані про особу обвинуваченого та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність достатньо стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне.

Тим самим відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, що, у свою чергу, виправдовує подальше обмеження прав обвинуваченого шляхом зобов`язаня його виконувати запропоновані прокурором обов`язки, які, за установлених обставин, на переконання суду, не є надто надмірними на цій стадії кримінального процесу.

Відтак, суд приходить до висновку, що саме такі обов`язки і визначений їх обсяг здатні забезпечити виконання у подальшому обвинуваченим його процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно, з огляду на доведеність обставин, визначених п.п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України, урахованих у сукупності із відомостями, регламентованими п.п. 1.-12 ч.1 ст. 178 указаного Кодексу, суд вважає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого роду заходу забезпечення кримінального провадження, про який йдеться у клопотанні, у той час, як потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи і одночасно може бути виконане завдання, для виконання якого прокурором внесено це клопотання.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих прокурором матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, внесене прокурором клопотання задовольнити частково, так як сам по собі запобіжний захід у виді застави не продовжується згідно норм КПК України у їх системному зв`язку.

При цьому, згідно із ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

З цих мотивів, керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 182, 193-194, 196, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, до 10 вересня 2021 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк до 10 вересня 2021 року включно:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за межі України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю;

6) утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, обвинуваченому ОСОБА_4 , що в силу ч.8 ст. 194 КПК України, якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини своєї неявки або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу у виді застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Суддя ОСОБА_1