№ 336/539/21
пр. 1-кп/336/387/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 07.01.2021, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працевлаштованого, який не має місце реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.10.1988 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.215-3 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 28.04.1990 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.215-3 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавленім волі;

- 01.02.1994 Комунарівським районним судом м. Запоріжжя за ст.140 ч.2 КК України до виправних робіт на строк 2 роки;

- 26.12.1994 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст.141 ч.2 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;

- 18.12.1998 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.81 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 20.07.2001 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 08.10.2003 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 11.12.2008 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.186 ч.2, ст.70 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;

- 02.10.2012 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.186 ч.2, ст.185 ч.2, ст.ст.69,70 КК України до 3 років обмеження волі, відповідно ст. 72 КК України зарахований строк тримання під вартою з 18.03.2012 по 26.11.2012 - 8 місяців 8 днів з розрахунку 1 день позбавлення волі прирівнюється 2 дням обмеження волі, відбуття 1 року 7 місяців 14 днів обмеження волі; відбув 25.11.2012 - Дружелюбівський ВЦ Запорізької обласгі(№1) - звільнений 10.07.2014 з Дружелюбівського ВЦ до місця мешкання по відбуттю строку покарання;

- 08.02.2017 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення вол з іспитовим строком 2 роки поставлений на облік 22.03.2017;

- 02.02.2018 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.81 КК України за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.06.2020 був звільнений умовно достроково, не відбутий строк покараня 1 рік 12 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за який не знята і не погашена встановленому законом порядку, на шлях виправлення не встав та вчинив інший корисливии злочин при наступних обставинах:

06.01.2021 в період часу з 21 години 01 хвилин до 21 години 03 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи у приміщенні Торгового Центру «Україночка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вороніна, буд. 29, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельного столу мобільний телефон марки «HUAWEI», Р smart 2019, пам`ять 64 GB в корпусі синього кольору, imel-1: НОМЕР_1 , imel-2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , вартість якого відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-21/405-ТВ від 20.01.2021 Запорізького НДЕКЦ МВС України складає 2730,00 гривень.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 одразу попрямував до магазину «Шинок», де збув ОСОБА_7 викрадений мобільний телефон марки «HUAWEI», Р smart 2019, пам`ять 64 GB в корпусі синього кольору, imel-1: НОМЕР_1 , imel-2: НОМЕР_2 , за 1000,00 гривень.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2730,00 гривень.

Під час судового розгляду, ОСОБА_5 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та пояснив обставини вчинення ним злочину, як вони викладені в обвинуваченні. Пояснив, що після звільнення з місця ув`язнення не має місця проживання, живе у знайомих, в теперішній час за адресою, встановленою судом в анкетних даних. Має родичів, які не бажають, щоб він з ними проживав, свого житла він не має, за час його ув`язнення квартира, в якій він проживав, приватизована матір`ю і продана, офіційно працевлаштуватися він не може, не має паспорту, на оформлення якого йому потрібні кошти, яких у нього ледь вистачає на їжу, які заробляє випадковими заробітками, збирає вторинну сировину.

Пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочини і визнання ним винуватісті не є результатом якихось погроз або обіцянок. Просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував, саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість останнього у вчинені інкримінованому йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, є доведеною.

Показання обвинуваченого, надані в судовому засіданні, послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 та кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином за ч.2 ст.185 КК України.

Вину у його вчиненні ОСОБА_5 визнав повністю, розкаявся.

Спричинена потерпілій шкода відшкодована поверненням їй викраденого майна завдяки сприянню обвинуваченого органу досудового розслідування у встановленні його місця знаходження. Судом також приймається до уваги, що обвинувачений не має свого житла, тому і відсутня реєстрація, відсутній паспорт, в зв`язку з чим не має змоги працевлаштуватися, наразі мешкає у знайомого за адресою: АДРЕСА_1 , так як родичі до себе не приймають, не має офіційних джерел для існування з незалежних від нього причин.

Відповідно до даних, що характеризують особу ОСОБА_5 , він не має сім`ї та не має на утримані малолітніх дітей, раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення злочинів у сфері проти власності, судимість не знята та не погашена, покарання за останнім вироком не відбуте.

За станом здоров`я відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 з 17.03.2003 по 14.02.2017 перебував на обліку в КНП «ОКЗНПП» ЗОР з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, знятий з обліку у зв`язу з відсутністю законодавчих підстав.

Відповідно до довідки на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 та активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлені.

З урахуванням вищевикладеного, пом`якшуючих вину обвинуваченого, обставин, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст. 185 КК України. Визначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

На переконання суду, виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства з врахуванням вчинення ним злочину в період умовно - дострокового звільрнення від відбування покарання за попереднім вироком. Призначення інших видів покарання не відповідатиме меті призначення покарання.

Підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинені злочини, що визначаються ст. 69 КК України, судом не встановлено.

Остаточне покарання слід визначити ОСОБА_5 із застосуванням ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02.02.2018.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Мета покарання - запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації таке покарання буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даними про осіб, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 653,80 грн.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_5 на досудовому слідстві не обирався. Під час судового провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому від сторони обвинувачення не надходило. Підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироку законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100,366-368,371,373-374,376,395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2018, призначити остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не відомий, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні в сумі 653,80 грн.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «HUAWEI», Р smart 2019, пам`ять 64 GB в корпусі синього кольору, imel-1: НОМЕР_1 , imel-2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній за належністю.

Речовий доказ: комп`ютерний диск фірми «Verbatim» CD-R, 700mb 52х80min, на якому знаходиться інформація з камер спостереження ТЦ «Україночка», який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1