Справа №487/2984/21
Провадження №1-кс/487/2695/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2021 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 за ч. 3 ст. 368 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000044, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 з можливістю внелення застави у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 363200 гривень.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, про що може свідчити наступне: 1) санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено основне покарання у вигляді тримання під вартою строком від 5-ти до 10-ти років. Більш того, до осіб які вчинили корупційні злочини, до яких відносяться злочини, передбачені ст. 368 КК України, не застосовуються передбачені розділом ІX підстави звільнення від кримінальної відповідальності. Окрім того, відповідно до ст. 69 КК України, при призначенні покарання за даною категорії кримінальних справ суд не вправі призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в ч. 3 ст. 368 КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкціях зазначених статей. Таким чином ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення виключно у вигляді позбавлення волі, вірогідно прийме рішення переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_4 використовуючи свої як дружні, так і корупційні зв`язки у СУ ГУНП в Миколаївській області; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що може свідчити наступне: небажання підозрюваним надавати показання, що свідчить про необхідність узгодження з ним показань з іншими особами, які б могли підтвердити його показання та тим самим перешкодити встановленню істини по справі; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Наведені вище обставини свідчать про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Підозрюваний ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначив про необгрунтованість підозри, від надання пояснень відмовився.
Захисники підозрюваного у судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували, у зв`язку із необґрунтованістю підозри, відсутністю доказів на підтвердження вини підозрюваного, недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні клопотання, або обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що слідчі Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 12.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є діючим працівником правоохоронного органу, а саме органів поліції та перебуває на посаді старшого слідчого в особливо важливих справа Слідчого Управління ГУНП в Миколаївській області зі спеціальним званням - майор поліції, є службовою особою правоохоронного органу.
Так, в провадженні старшого слідчого в особливо важливих справа Слідчого Управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000235 від 11.08.2020 за ч. 3 ст. 191 КК України, в якому останній здійснює досудове розслідування за фактом можливих протиправних дій ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час здійснення діяльності на посаді директора ТОВ «Агро дистрибуція» та ТОВ «-Агро сервіс-».
Під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні старшим слідчим в особливо важливих справа Слідчого Управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 проведено ряд слідчих дій та зокрема призначено судово економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
В ході здійснення досудового розслідування на думку органу досудового слідства у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди за не притягнення його до кримінальної відповідальності за дії, пов`язані із здійснення його діяльності на посаді директора ТОВ «Агро дистрибуція» та ТОВ «-Агро сервіс-».
З цією метою ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, заздалегідь, точна дата та час під час досудового розслідування не встановлена, призначаючи судово економічну експертизу у вищевказаному кримінальному провадженні, умисно не надав експерту для дослідження усі наявні в кримінальному провадженні документи, які необхідні для складення висновку судово економічної експертизи, а надав їх частину, при цьому розуміючи, що вказаних матеріалів дослідження не достатньо для вирішення поставлених питань у постанові про призначення судово економічної експертизи, з метою створення перед умов для неможливості її проведення та складання експертом висновку судової економічної експертизи.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 19.03.2021 з власного мобільного телефону за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» надіслав ОСОБА_8 в якому ініціював питання про необхідність зустрітися.
Діючи з метою досягнення злочинного умислу, 25.03.2021 під час зустрічі неподалік Варваріського моста в місті Миколаєві, приблизно о 21 годині 00 хвилин, повідомив ОСОБА_8 , що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000235 підходить до фінальної стадії та наразі планується проведення обшуків в нього дома, його рідних, та після чого буде вирішуватись питання щодо визначення запобіжного заходу та перекваліфікації кримінального правопорушення з частини 3 статті 191 КК України на більш тяжку частину 5 статті 191 КК України, при цьому повідомляючи про те, що якщо не було б експертизи то і перспективи у вказаному кримінальному провадженні не було, та він може вчинити дії направленні на отримання такого висновку експертизи, за допомогою якого ОСОБА_8 уникне кримінальної відповідальності та надав час подумати до кінця тижня.
Тим самим ОСОБА_4 під час вищевказаної розмови у неформальній обстановці, шляхом погроз, умисно створив враження у ОСОБА_8 , що його в найближчий час притягнуть до кримінальної відповідальності та він надав згоду на надання йому неправомірної вигоди, за вчинення ним дій направлених на уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 .
В подальшому 27.03.2021 ОСОБА_4 під час проведення слідчих дій за участю ОСОБА_8 , повідомив останньому, що він в найближчий час планує поїздку в місто Київ з метою встановлення перспективи судово економічної експертиза у вищевказаному кримінальному провадженні.
Після чого, 31.03.2021 ОСОБА_4 продовжуючи виконання свого злочинний наміру, знову самостійно проявляючи ініціативу, з власного мобільного телефону за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» надіслав повідомлення ОСОБА_8 в якому повідомив про необхідність зустрічі та обговорення питання щодо експертизи.
Через деякий час, 12.04.2021 приблизно о 11 годині 00 хвилин, в сквері біля Педагогічного університету у місті Миколаєві(Миколаївський національний університет ОСОБА_9 за адресою: вулиця Нікольська, 24, місто Миколаїв), ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зустрілися та останній повідомив про можливість вирішення питання про не притягнення його до кримінальної відповідальності.
В ході вищевказаної розмови, ОСОБА_4 виразив прохання про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 1500 (півтори тисячі) доларів США, при цьому погрожуючи притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з привласненням, розтратою чужого майна, яке було йому ввірене та перебувало в його віданні під час перебування останнього на посаді директора ТОВ «Агро дистрибуція» та ТОВ «-Агро сервіс-».
Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що у разі надання йому обумовленої суми неправомірної вигоди він надасть ОСОБА_8 офіційні документи за допомогою яких, останній зможе уникнути кримінальної відповідальності, зокрема висновок судово економічної експертизи.
Сприйнявши вимогу ОСОБА_4 про передачу неправомірної вигоди обов`язковою, невиконання якої загрожувало притягненням до кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 змушений був погодися із незаконною вимогою ОСОБА_4 , повідомивши останньому, що йому необхідно деякий час для того щоб зібрати вказану суму грошових коштів.
Проте, розуміючи протиправність вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_8 того ж дня, 12.04.2021 добровільно заявив до правоохоронних органів про незаконні дії співробітника правоохоронного органу, направлені на одержання неправомірної вигоди.
В подальшому, діючи на виконання вимог ОСОБА_4 про передачу неправомірної вигоди, ОСОБА_8 17.04.2021 приблизно в період часу з 13 годинні 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин, перебуваючи у місті Миколаєві, в ході зустрічі з ОСОБА_4 , повідомив останньому, що в нього на даний час відсутні грошові кошти у розмірі 1500 (півтори тисячі) доларів США та він їх зможе надати наступного дня, на що ОСОБА_4 надав згоду, та серед іншого повідомив, що буде розмовляти з прокурором у кримінальному провадженні для того щоб закрите це кримінальне провадження або передати його в один з районний відділ поліції Миколаївської області.
Після чого, 18.04.2021 близько 13 години 35 хвилин ОСОБА_8 діючи у встановлений ОСОБА_4 спосіб, зустрівся з останнім, неподалік Варварівського мосту в місті Миколаєві, де ОСОБА_4 перебуваючи у салоні автомобіля марки «Reno», модель «Duster» з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , білого кольору, шляхом зловживання своїм службовим становищем, під час зупинки неподалік перетину вулиць Артилерійської та Великої Морської в місті Миколаєві, одержав ОСОБА_10 , обумовлену раніше суму неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі 1500 (півтори тисячі) доларів США (станом на 18.04.2021 відповідно до офіційного курсу національного банку України складало 41938 гривень)за не притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з привласненням, розтратою чужого майна, яке було йому ввірене та перебувало в його віданні під час перебування останнього на посаді директора ТОВ «Агро дистрибуція» та ТОВ «-Агро сервіс-».
Після отримання вищевказаної суми неправомірної вигоди, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що у найближчий час наддасть останньому висновок судово економічної експертизи, довідку про відсутність підозри та допитає його у якості свідка, що дасть можливість ОСОБА_8 уникнути від притягнення до кримінальної відповідальності.
У подальшому 23.04.2021 ОСОБА_4 з метою виконання раніше обумовлених ним домовленостей надіслав ОСОБА_8 з власного мобільного телефону за допомогою мобільного додатку «WhatsApp», фотографію останньої сторінки судово економічної експертизи за підписом експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Альбіни Макарець, в якій вказано про неможливість проведення дослідження та надання висновку судово економічної експертизи, а також вирішення поставлених питань, у зв`язку з не наданням усіх необхідних документів, та повідомлення в якому вказав, що після її отримання буде намагатись умовити прокурора про прийняття рішення щодо закриття кримінального провадження або його передачі до районного відділу поліції, Миколаївської області, тим самим підтвердивши свій злочинний намір, безпосередньо своїми діями.
18.05.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст.368 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 , а саме: заявою про кримінальне правопорушення ОСОБА_8 ,матеріалами оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого від 13.04.2021, 23.04.2021 та 28.04.2021, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 12.04.2021 та 27.04.2021, протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_8 від 27.04.2021, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 18.04.2021,протоколом про результати здійснення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 19.04.2021 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 3 ст. 368 КК України, є безпідставними.
Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).
Згідно ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 3 ст. 368 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі не встановлення відповідних процесуальних обмежень.
Крім того доведено наявність ризику передбаченого п.2 ч.1 ст 177 КПК України , а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм, займаючи посаду старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області, дає змогу останньому знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів СУ ГУНП в Миколаївській області, зокрема матеріали кримінального провадження № 0000235 та інших які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється вчинене під час виконання ним службових обов`язків;
Наявність ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наведеним стороною обвинуваченням обґрунтуванням є недоведеною.
Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який народився у 1984 році; стан здоров`я дозволяє проводити з ним слідчі та інші процесуальні дії, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працює слідчим в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській обаласті.
Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, можливе скоєння кримінального правопорушення займаючи відповідальне ставище на посаді старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області, позиції підозрюваного, а саме відмови у надані показів, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства та повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 на свободу.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).
З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про визначення застави у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 за ч. 3 ст. 368 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до 18.07.2021 року .
Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 204300 (двісті чотири тисячі триста) гривень , яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 18.07.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.05.2021 о 13.10 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1