Провадження №1-кп/523/426/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Суворовського районного суду міста Одеси знаходиться обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 було заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_9 та про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Прокурором ОСОБА_6 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_11 .

Потерпіла та її представник в судовому засіданні підтримали клопотання прокурорів та просили задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотань за тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_9 не порушував покладені на нього обов`язки в рамках раніше обраного запобіжного заходу, жодних нарікань стосовно його поведінки не було, а зазначені прокурором ризики стосовно обвинувачених не відповідають дійсності, а тому вважав необхідним відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а стосовно ОСОБА_10 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки з поведінки підзахисного не вбачається, що він має намір переховуватися або перешкоджати кримінальному провадженню, тому на думку захисту на даний час відпала потреба у застосуванні виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також мотивуючи свої доводи тим, що ОСОБА_10 у розшуку не перебував, має постійне місце мешкання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується.

В свою чергу, обвинувачені просили задовольнити клопотання захисника.

Відповідно до положень ст.331 ч.1,2 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», та згідно п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути загальними й абстрактними, мають підтверджуватися фактичними даними, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Також відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як серед всього іншого, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що регламентовано пунктом «с» ст. 5 Конвенції.

Наряду з наведеним, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, статтею 17 КПК України про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З огляду на п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Таким чином, беручи до уваги думку учасників процесу, враховуючи вимоги ч.3 ст.331 КПК України, підстави ст.177 КПК України, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими, приймаючи до уваги доводи сторони захисту про можливість належного виконання обвинуваченим ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків в межах більш м`якого запобіжного заходу на час проведення судового провадження, ніж тримання під вартою, оцінюючи у сукупності викладені доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що на даний момент ризики, передбачені ст.177 КПК України залишаються, у зв`язку з чим вважає за можливе продовжити відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи положення ч.ч.3,4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_10 обов`язків, передбачених КПК України.

З урахуванням особи обвинуваченого, відсутності постійного місця роботи, та обставин злочину, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, передбаченого п.3 ч.5 ст.182 КПК України, який передбачений для осіб підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні особливо тяжкого злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 331, 369-372, 392 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора щодо застосування домашнього арешту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 29.05.2020 року за місцем мешкання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 такі обов`язки:

- Не відлучатись із населеного пункту: місто Одеса, без дозволу суду.

- Повідомляти суд, про зміну свого місця проживання.

- Не відвідувати розважальні заклади та заклади де вживають спиртні напої.

- Знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 та не відлучатись у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Застосувати відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 29.05.2020 року за місцем мешкання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 такі обов`язки:

- Не відлучатись із населеного пункту: місто Одеса, без дозволу суду.

- Повідомляти суд, про зміну свого місця проживання.

- Не відвідувати розважальні заклади та заклади де вживають спиртні напої.

- Знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 та не відлучатись у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.05.2020 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_10 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 200 (двохста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2020 року 420 400 (чотириста двадцять тисяч чотириста) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-прибувати до слідчого з періодичністю: один раз в тиждень;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст.182 ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу обвинуваченим покласти на Суворовський ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області та ДУ "Одеський слідчий ізолятор". Контроль за виконанням ухвали покласти на Одеську місцеву прокуратуру №4.

На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2