Номер справи 708/610/20
УХВАЛА

25 лютого 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участі

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

та представника потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000084 від 15 березня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження №0000084 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Ухвалою судді від 19 червня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

19 листопада 2020 року в ході проведення підготовчого судового засідання захисник обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з письмовим клопотанням про повернення обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні прокурору.

Клопотання обґрунтував тим, що в обвинувальному акті не розкрита об`єктивна сторона кримінального правопорушення, так як не встановлено час його вчинення та причинно-наслідкового зв`язку між нанесеними ударами обвинуваченими та заподіяними травмами, при цьому КК України не передбачає солідарну кримінальну відповідальність, оскільки не встановлено чиї саме удари заподіяли травми, які зазначені у фабулі провадження, яка викладена в обвинувальному акті. Порушено принцип безсторонності, об`єктивності та неупередженості, оскільки в обвинувальному акті, викладені фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення містять посилання на докази, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, зокрема, на висновок судово-медичної експертизи №02-01-161 від 24 лютого 2020 року, що суперечить вимогам ч.4 ст.291 КПК України. Порушено принцип рівності перед законом і судом та змагальність сторін, так як в обвинувальному акті зазначено відомості про наявність у ОСОБА_6 судимості, а в анкетних даних потерпілих зазначено, що вони є учасниками бойових дій. Дані обставини вже на стадії підготовчого провадження ставить сторону захисту у невірне становище зі стороною обвинувачення. Також, копії обвинувальних актів вручені обвинуваченим не прокурором, а слідчим, що є порушенням ст.293 КПК України. В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про складання та вручення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні. Затвердження прокурором обвинувального акту не скріплено печаткою. Вищевказані обставини, з врахування судової практики місцевих судів та апеляційного суду Одеської області, на думку захисника, свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам законодавства, в зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору.

Обвинувачені та захисники у підготовчому судовому засіданні вищевказане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор, потерпілі та їх представник у підготовчому судовому засідання заперечували проти задоволення вказаного клопотання, оскільки обвинувальний акт на їх думку відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, що стосуються заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п.2 та п.3 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);.

Разом з тим, вказаною нормою чинного КПК України не передбачено, що перелік анкетних відомостей кожного обвинуваченого та кожного потерпілого, який зазначений в дужках п.2 та п.3 ч.2 ст.291 КПК України, є вичерпним та не може містити інших анкетних відомостей щодо обвинувальних.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000084 від 15 березня 2019 року, він містить прізвище, ім`я, по батькові, дати та місце народження, місце проживання, громадянство кожного з обвинувачених та потерпілих, що свідчить про дотримання слідчим, яким складено обвинувальний акт, та прокурором, яким затверджено обвинувальний акт, вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України.

При цьому, зазначення в обвинувальному акті більш розгорнутих анкетних відомостей щодо кожного з обвинувачених та потерпілих, які не вказані у п.2 та п.3 ч.2 ст.291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.10 КПК України, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. У випадках і порядку, передбачених цим Кодексом, певні категорії осіб (неповнолітні, іноземці, особи з розумовими і фізичними вадами тощо) під час кримінального провадження користуються додатковими гарантіями.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Таким чином, розгляд даного кримінального провадження у суді відбувається з дотриманням вищевказаних засад кримінального провадження, які передбачені КПК України, який суд зобов`язаний дотримуватися, у зв`язку з чим зазначення в обвинувального акті відомостей про наявність у ОСОБА_6 судимості, а в анкетних даних потерпілих, що вони є учасниками бойових дій, жодним чином не впливає на безсторонність суду щодо вказаних осіб, отже не ставить сторону захисту у нерівне становище зі стороною обвинувачення під час розгляду даного кримінального провадження у суді та не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Також, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також не досліджуються докази, на підставі яких ґрунтується обвинувачення, оскільки дані питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Згідно ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (п.2 Постанови ВС від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16).

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Доводи сторони захисту на обґрунтування необхідності повернення обвинувального акта зводяться саме до оцінки правової кваліфікації кримінального правопорушення (не зазначення в обвинувальному акті об`єктивної сторони кримінального правопорушення) та доказів сторони обвинувачення, що є неприпустимим у підготовчому судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту не додано документів, які не передбачені ч.4 ст.291 КПК України, в тому числі і висновку судово-медичної експертизи №02-01-161 від 24 лютого 2020 року.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що доводи захисника про те, що в фабулі обвинувачення не розкрита об`єктивна сторона кримінального правопорушення, а також, що посилання в ньому на докази, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, зокрема, на висновок судово-медичної експертизи №02-01-161 від 24 лютого 2020 року, є порушенням принципу безсторонності, об`єктивності та неупередженості та суперечить ч.4 ст.291 КПК України, є недоречними.

Згідно ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до ч.1 ст.110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Таким чином, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен мітити відомості щодо складання обвинувального акту.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000084, слідчим не зазначено відомостей про складання обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

Однак, сам по собі факт не зазначення у реєстрі матеріалів досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000084 реквізитів обвинувального акту, які, зокрема, містяться в самому обвинувальному акті, додатком до якого є вказаний реєстр, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Як вбачається з розписок про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, які є додатками до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000084, обвинувачені та їх захисники надали розписки про отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні саме прокурору Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , як це передбачено ст.293 КПК України.

При цьому, вказані розписки будь-яких зауважень від обвинувачених та їх захисників щодо отримання документів від не уповноваженої на це особи, не містять.

Таким чином, доводи захисника щодо отримання обвинуваченими копій обвинувального акту не від прокурора, а від слідчого, що, на його думку, є порушенням ст.293 КПК України, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що затвердження прокурором обвинувального акту не скріплено печаткою, оскільки обвинувальний акт, який знаходиться у кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді в суді, затверджений прокурором Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підпис якої засвідчений круглою гербовою печаткою з написом «Смілянська місцева прокуратура».

Відповідно до ст.36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Таким чином, під час прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні, суд враховує практику Верховного суду, яка викладена у відповідних процесуальних рішеннях, та жодним чином не зобов`язаний враховувати особисту позицію суддів першої та апеляційної інстанцій під час прийняття ними процесуальних рішень у інших кримінальних провадженнях, в зв`язку з чим посилання захисника на практику місцевих та апеляційного судів щодо вирішення питання про повернення обвинувального акту прокурора, є недоречними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягаю.

Керуючись ст.8, 9, 10, 17, 21, 109, 110, 291, 293, 314, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000084 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 16 годині 00 хвилин 25 лютого 2021 року.

Головуючий ОСОБА_1