УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 06.04.2021 про відмову в задоволенні клопотанняу кримінальному провадженні

№ 0000842 від 21.10.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 06.04.2021 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000842 від 21.10.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Скаргу мотивовано тим, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000842 від 21.10.2020, в межах якого ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду міста Києва було зобов`язано уповноваженого слідчого розглянути ряд клопотань ОСОБА_3 .

Водночас, постановою слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 06.04.2021 заявнику відмовлено у задоволенні клопотання від 17.01.2021.

Вказану постанову заявник вважає не обґрунтованою та постановленою з порушенням вимог КПК України, оскільки постанова не містить належного обґрунтування мотиву відмови, у зв`язку з чим просить скасувати зазначену постанову слідчого.

Заявник, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий Державного бюро розслідувань, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, що в силу ч. 3 ст. 306 КПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані матеріали, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів скарги, 06.04.2021 слідчим Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 17.01.2021.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчим в постанові зазначено, що до Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань надійшла ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.09.2020, якою зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинені кримінальні правопорушення відповідно до заяви ОСОБА_3 від 22.08.2020.

Також слідчий в постанові зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.03.2021 зобов`язано слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 від 17.01.2021.

При цьому, аргументуючи висновок про відмову у задоволенні клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_3 не є стороною кримінального провадження, наділеною у відповідності до положень ст. 220 КПК України правом подавати клопотання про проведення будь-яких процесуальних дій, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмову, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Разом з тим, слідчий обмежився лише висновком, що ОСОБА_3 не є стороною кримінального провадження, наділеною у відповідності до ст. 220 КПК України правом подавати клопотання про проведення будь-яких процесуальних дій.

Так, відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як зазначено слідчим в оскаржуваній постанові, досудове розслідування кримінального провадження №0000842 здійснюється на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.09.2020, якою зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідуваньвідомості про вчинені кримінальні правопорушення відповідно до заяви ОСОБА_3 від 22.08.2020.

Отже наведене свідчить, що ОСОБА_3 в силу положень ст.55 КПК України має статус потерпілого у кримінальному провадженні №0000842 та наділений відповідними правами, передбаченими ст. 56 КПК України, у тому числі правом заявляти клопотаннями.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_3 шляхом скасування постанови слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 06.04.2021 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000842 від 21.10.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 22, 55, 110, 220, 306, 307, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 06.04.2021 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000842 від 21.10.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Державного бюро розслідувань від 06.04.2021 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 17.01.2021.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1