У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2021 Справа №607/5423/21

провадження № 1-кс/607/1821/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратуриОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000492 від 22 грудня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого інструктором спорту Управління "Укрспортзабезпечення" раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2021 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання вмотивоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 22 грудня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що на початку лютого 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебували в м. Чернівці, виник злочинний намір, направлений на розбійний напад з метою заволодіння грошовими коштами, що належать ОСОБА_8 , в особливо великих розмірах, поєднаний з проникненням в автомобіль марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_1 та із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи.
Реалізуючи свій злочинний намір, 10 лютого 2021 року, близько 22.30 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, попередньо вступивши у злочинну змову та обумовивши спільні протиправні дії щодо розбійного нападу з метою заволодіння грошових коштів ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, прибули на вул. Гречаного в м. Чернівці, де заховалися у лісових насадженнях та, достовірно знаючи маршрут руху, стали очікувати проїзду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із грошовими коштами на автомобілі марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .
В цей час, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під`їхали на транспортному засобі марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_1 до житлового будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_8 , де отримали від останнього грошові кошти в сумі 140000 Євро для їх перевезення в м. Бердичів Житомирської області для придбання сільськогосподарської техніки. Отримавши зазначені грошові кошти, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сіли із ними в автомобіль марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхали з території житлового будинку АДРЕСА_3 в сторону м. Бердичів Житомирської області.
Надалі, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із невстановленими особами, побачивши наближення транспортного засобу марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Гречаного в м. Чернівці, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, привели в дію вибуховий пристрій із речовиною дратівливої дії, вмонтований в освітлювальну лампу салону зазначеного автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були змушені зупинити автомобіль марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_1 та вийти з нього.
Продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, 10 лютого 2021 року, близько 22.30 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, попередньо вступивши у злочинну змову та обумовивши спільні протиправні дії щодо розбійного нападу з метою заволодіння грошових коштів ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, перебуваючи на вул. Гречаного в м. Чернівці, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, підбігли до транспортного засобу марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_1 та, нанісши по декілька ударів металевими предметами, схожими на бити, в область голови та спини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді синців і саден, що належать легких тілесних ушкоджень, та забійних ран, що належать до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, а ОСОБА_10 у вигляді синця та саден, що належать легких тілесних ушкоджень, після чого заволоділи грошовими коштами в сумі 140000,00 (сто сорок тисяч) Євро, які знаходилися в салоні вищезазначеного автомобіля та належать ОСОБА_8 .
В подальшому, ОСОБА_4 та невстановлені особи покинули місце вчинення злочину із викраденими грошовими коштами, чим завдали ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 140000 (сто сорок тисяч) Євро, що згідно курсу Національного банку України станом на 10 лютого 2021 року становить 4681684 (чотири мільйони шістсот вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах, передбачена ч. 4 ст. 187 КК України.
Слідчий зазначає, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Львів, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, тимчасово не працюючий, не депутат, не адвокат, раніше не судимий, якому 29 березня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, без визначення застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання та зазначив про необґрунтованість наведених ризиків, оскільки ОСОБА_4 після вручення йому підозри, не переховувався від слідства, не втікав. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки він працює, займається спортом, виступає на спортивних змаганнях, немає необхідності переховуватися. Вважає, що наявний у матеріалах кримінального провадження експертний висновок не вказує на винуватість підозрюваного, а довідка видана щодо приналежності ОСОБА_4 слідів пальців рук виявлених під час огляду місця події є неналежним доказом.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання та зазначив, що згідно процедури впізнання та ознак за якими проводилась ідентифікація, інших осіб із такою ж ознакою (поламане вухо) не було, що свідчить про порушення процедури проведення даної слідчої ді. Також вказував на те, що в матеріалах клопотання відсутні докази, щодо обґрунтованості підозри. Крім того зазначив про не обгрунтованість наведених у клопотанні ризиків, оскільки ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, є працевлаштованим, входить до складу олімпійської збірної команди України з вільної боротьби. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію своїх захисників та просив застосовувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Також вказував на його незаконне затримання працівниками поліції 28 березня 2021 року в м. Києві в аеропорті Бориспіль та утримання у відділенні поліції в м. Тернополі до моменту вручення підозри 29 березня 2021 року, при цьому вважає, що до нього застосувалися заходи психологічного тиску.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті,а саме:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити,сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка,іншого підозрюваного,обвинуваченого,експерта,спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000492 від 22 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України.

29.03.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчинених кримінальних правопорушень свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

- заява ОСОБА_8 від 11.02.2021 року про вчинення кримінального правопорушення;
- протокол огляду місця події від 10.02.2021 року, яким зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення;
- заява ОСОБА_10 від 16.02.2021 року про вчинення кримінального правопорушення;
- покази потерпілого ОСОБА_10 від 16.02.2021 року про обставини вчинення кримінального правопорушення;
- висновок судової медичної експертизи від 17.02.2021 року № 151, яким зафіксовано тілесні ушкодження у ОСОБА_10 ;
- заява ОСОБА_9 від 16.02.2021 року про вчинення кримінального правопорушення;
- покази потерпілого ОСОБА_9 від 16.02.2021 року про обставини вчинення кримінального правопорушення;
- висновок судової медичної експертизи від 19.02.2021 року № 150, яким зафіксовано тілесні ушкодження у ОСОБА_9 ;
- протокол огляду місця події від 11.02.2021 року, яким зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення;
- протоко огляду предметів від 26.03.2021 року, яким зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення;
- висновок судової дактилоскопічної експертизи від 28.03.2021 року
№ СЕ-19/120-21/3315-Д, яким підтверджено обставини вчинення кримінального правопорушення;
- повідомлення про результати перевірки від 29.03.2021 року № 19/120/3/6-3075-2021, яким підтверджено що два сліди пальців рук, які вилучено в ході огляду місця події по факту грабежу залишені великим та безіменним пальцями лівої руки особи ОСОБА_4 ;
- покази свідка ОСОБА_11 від 17.02.2021 року про обставини вчинення кримінального правопорушення;
- результати пред`явлення свідку ОСОБА_11 особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021 року, в ході якого останній впізнав ОСОБА_4 ;
- відповідь на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 04.03.2021 року № 1483/123/14-2021, яким зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення;
- заява ОСОБА_4 від 29.03.2021 року;
- покази свідка ОСОБА_7 від 29.03.2021 року, якими підтверджено обставини вчинення кримінального правопорушення.
Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а тому слідчий суддя приходить до переконання про можливу причетність підозрюваного ОСОБА_4 до кримінального правопорушення в якому йому оголосили підозру.

Слідчий суддя відхиляє посилання сторони захисту щодо недотримання процедури впізнання та ідентифікації підозрюваного та посилання на те, що інші особи не мали схожої ознаки, що на думку захисника свідчить про недостовірність проведеної слідчої дії, оскільки з протоколу впізнання осіб за фотознімками від 25.03.2021 року встановлено сукупність ознак за яким було проведено впізнання, що на даному етапі досудового розслідування серед іншого підтверджує обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 .

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Слід зазначити, що слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, тобто кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.
Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, враховуючи викладені вище обставини, з метою уникнення покарання ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, маючи паспортгромадянина України для виїзду закордон, що в умовах дії угоди про безвізовий режим, укладеної між Україною та країнами Європейського союзу, дозволяє безперешкодно виїхати за межі України, ОСОБА_4 розуміючи наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, шляхом виїзду за межі України або на територію України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та тривалий час не повертатися до місця постійного проживання.

Як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Обґрунтовуючи необхідність застосування підозрюваному виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано, правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справах «Москаленко проти України», від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.
Відтак слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Також, в ході досудового розслідування допитано потерпілих та свідків, планується допит інших підозрюваних, показання яких мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні. Враховуючи те, що ОСОБА_4 має широке коло друзів та знайомих, він не перебуваючи під вартою, як особисто, так і через третіх осіб, може незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, які на даний час проживають в м. Львів, м. Чернівці та Чернівецькій області, з метою надання ними неправдивих показів або їх зміни щодо обставин вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище потерпілі, свідки, інші підозрювані та експерти ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так місце знаходження викрадених у потерпілого коштів не встановлено, а відтак підозрюваний не перебуваючи під вартою може використати їх у власних цілях або ж передати їх іншим особам чи іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, якому передувала підготовка до його вчинення та його подальше приховування, а тому, за таких обставин, існують ризики перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення нових злочинів, продовження злочинної діяльності, передбачені п.п 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слідчий суддя вважає такими, що можуть справдитися із великим ступенем вірогідності.
Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.
Вказані обставини, в цілому, свідчать про достатню вірогідність та обґрунтованість, доведеність стороною обвинувачення зазначених ризиків а саме того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні за № 0000492 від 22.12.2020 року, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відтак слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

З урахуванням викладеного слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, тобто кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином. Таким чином, в ході розгляду даного клопотання було встановлено причетність ОСОБА_4 до вказаного кримінального правопорушення, що полягало у злочинній змові із невстановленими слідством особами, в процесі готування, встановлення, а у подальшому приведення у дію вибухового пристрою, а також спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 металевими предметами схожими на бити, що підтверджується висновками судово-медчиних експертиз, заволодіння майном в особливо великих розмірах. За вказаних обставин, слідчий суддя не зважаючи на наявність у підозрюваного постійного місця проживання, його соціальні зв`язки, наявність постійного місця праці в Управління "Укрспортзабезпечення", прийняття участі у змаганнях у складі офіційної делегації національної збірної команди України з боротьби вільної, отримання неодноразових нагород з спортивних змагань, відсутність судимості, вважає, що з огляду на фактичні обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також, слідчий суддя вважає, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, та не зважаючи на його репутацію, вік, майновий стан та стан здоров`я, більш м`який запобіжний захід не зможе усунути існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

У даному випадку, тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КК України передбачено право суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3)щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави,проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Наведена вища норма свідчить про дискреційне право судді та прийняття рішення за його внутрішнім переконанням при оцінці конкретних обставин, що обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу.

Враховуючи, вищенаведені обставини, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинення розбійного нападу із застосуванням до потерпілих насильства, а саме шляхом нанесення ударів в область голови та спини, металевими предметами схожими на бити слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно вимогам, визначених ч. 1 та ч. 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження тримання під вартою, не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином строк тримання під вартою обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

Згідно матеріалів доданих до кллоптання вбачається, що в даному кримінальному провадженні 09 берзня 2021 року повідомлено про підозру у чиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 186 ККУкраїни ОСОБА_12 .

Відтак саме з 09.03.2021 року слід виходити при обрахуванні строку досудового розслідування та визначенні строку тримання під вартою.

Також ч. 6, 7 ст. 206 КПК України визначають, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Враховуючи, що під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 , заявив про його незаконне затримання працівниками поліції 28 березня 2021 року в м. Києві та утримання у відділенні поліції в м. Тернополі до моменту вручення підозри 29 березня 2021 року, слідчий суддя вважає за необхідне зафіксувати таку заяву, та доручити керівнику Тернопільської обласної прокуратури провести дослідження фактів, викладених підозрюваним ОСОБА_4 , у судовому засіданні, щодо його затримання та тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яке підтримане підозрюваним ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратуриОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, взявши підозрюваного ОСОБА_4 під варту негайно у залі суду.
Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 09 травня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Доручити керівнику Тернопільської обласної прокуратури провести дослідження фактів, викладених підозрюваним ОСОБА_4 у судовому засіданні 30 березня 2021 року, щодо його незаконного затримання працівниками поліції 28 березня 2021 року в м. Києві та утримання у відділенні поліції в м. Тернополі до моменту вручення підозри 29 березня 2021 року.
Копію ухвали направити до Тернопільської обласної прокуратури для виконання в частині проведення дослідження фактів, викладених в усній заяві ОСОБА_4 .
Про результати перевірки повідомити слідчого суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1