Провадження №11-кп/824/1818/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
11 березня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покаранняу виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців; вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів,-
В С Т А Н О В И Л А:

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до стелажа з одягом, звідки взяв чоловічу куртку, чорного кольору, артикул ZK628-99X-M, вартістю 1 439,20 грн (без ПДВ), та жіночу куртку, світлого кольору, артикул YO778-78-M, вартістю 1 599,20 грн (без ПДВ), що належать ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», разом з якими зайшов до примірочної кімнати, де переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, одягнув обидві куртки на себе та з метою не бути викритим на верх одягнув свою куртку.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , утримуючи при собі зазначений товар, не маючи наміру його оплачувати, пішов на вихід, минувши касові зони та сигнальні рамки магазину «Cropp», тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено о кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки приблизно о 19 год. 36 хв. Був помічений та зупинений працівником вказаного магазину разом з товаром, який він намагався викрасти.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 міг завдати ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріального збитку на загальну суму 3 038,40 грн (без ПДВ).
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути в апеляційному порядку вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року щодо нього.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргута просив вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, дані про його особу, а саме те, що на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодноразово судимий, вчинив умисний корисливий злочин маючи незняту та непогашену судимість, працював не офіційно, проживає у цивільному шлюбі.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнано місцевим судом як обставину, яка згідно з ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 .
Обставин, що у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, та домірне скоєному, з чим погоджується апеляційний суд.
Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому надто суворого покарання повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухваламоже бути оскарженав касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: