Справа № 317/240/21
Провадження № 1-в/317/59/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Янгієр, Сирдар`їнської області, Узбекистан, росіянин, громадянина України, одружився в мпв, не працював, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 29.09.2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 3-х років позбавленння волі з іспитовим строком на 2 роки;

засудженого 13.07.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 115 ч. 2 п. 4, 6,12, ст. 187 ч. 4, 70 КК України до 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 29.09.2009 року, до відбуття - 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 24.03.2016 року зараховано строк тримання під вартою з 07.11.2010 по 15.09.2011 включно, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, суд

В С Т А Н О В И В :

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 мотивоване тим, що засуджений відбув термін необхідний для застосування ст.81 КК України, зазначив, що в місцях позбавлення волі характеризується добре, вину у скоєному злочині усвідомив.

В судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія №99» ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вважає, що засуджений не довів своє виправлення.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання в повному обсязі, просять задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_6 , захисника, представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_6 відбув.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.11.2010 року.
Під час тримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 15.10.2011 року відбував покарання в Біленьківській виправній колонії (№99). Характеризувався наступним чином, а саме за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку мав п`ять заохочень від адміністрації установи, також за порушення вимог відбування покарання мав одне стягнення від адміністрації установи, яке було погашено у установленому законом порядку.

З 10.09.2015 перебував на лікуванні у Райківській виправній установі (№ 73), де вимоги відбування покарання не порушував, стягнень не мав, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 29.10.2015 року відбуває покарання у державні установі «Біленьківська виправна колонія (№99)». Характерихується посередньо. На виробництві установи не працевлаштований. За виконання покладених обов`язків має тринадцять заохочень від адміністрації установи, але потребує періодичного спонукання до праці, за порушення режиму тримання мав чотири стягнення, які було знято та погашено в установленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом заради отримання певних пільг.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку не завжди, посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними не завжди належний догляд. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Виконує роботи із самообслуговування, має посередній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо.

Відповідно до статті 123 Кримиінально-виконавчого кодексу України бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу а саме «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», але соціальної активності в них не проявляє.

Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України, засудженим було подано письмову заяву на участь у роботі самодіяльної організації «Виробнича секція», соціально-корисної активності не проявляє.

Засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, згідно вироку суду, вину в скоєному злочині визнав, але не щиро. Засуджений має 18 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, однак ОСОБА_6 має 5 стягнення, характеризується посередньо.
Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що згідно поданих та перевірених у судовому засіданні доказів, не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_6 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1