Справа №:755/7010/21
Провадження №: 1-кп/755/1039/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0000839 від 22.03.2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України,

встановив:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000839 від 22.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України.

Прокурор просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Захисник та обвинувачений у судовому засіданні не заперечували проти призначення обвинувального акту до розгляду.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, - у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На підставі ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд, дослідивши виключно обвинувальний акт та матеріали додані до обвинувального акту, вважає, що він не повністю відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки він не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема спочатку в обвинувальному акті зазначено, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесенні до ЄРДР за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України, однак в формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 183 КК України.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, протиріччя встановлені в обвинувальному акті є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України та формулювання обвинувачення, і як результат унеможливлюють, призначення справи до судового розгляду з підготовчого судового засідання та розцінюється судом як порушення прав обвинуваченого на захист, що є суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального Закону та повинні бути усунені саме органом досудового розслідування.

Такі суттєві протиріччя, що зазначені в обвинувальному акті, унеможливлюють призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Керуючись ст. 314, 315, 376 КПК України, суд

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000839 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, - повернути прокурору Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: