Справа №573/2020/20
Номер провадження 1-о/573/1/21

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року колегія суддів Білопільського районного суду Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
заявника ОСОБА_6 ,

адвоката заявника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

адвоката засудженого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року за нововиявленими обставинами,
ВСТАНОВИЛА:
21 грудня 2020 року до Білопільського районного суду за підсудністю з Сумського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, яким його засуджено за п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, та ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року, якої вказаний вирок залишений без змін. Заява вмотивована тим, що вирок Апеляційного суду Сумської області та ухвала Верховного Суду України винесені щодо нього незаконно, оскільки відомості про прийняття присяги суддями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що передбачено ст. 128 Конституції України та ч. ч. 1, 2 ст. 55 Закону України №2453-VI «Про статус суддів», відсутні. Крім того, інформація стосовно прийняття присяги суддями Верховного Суду України ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які переглядали вказаний вирок, також відсутня, а тому вирок щодо нього та ухвала винесені незаконним складом суду, що є підставою для їх скасування.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_6 , його адвокат ОСОБА_7 , які приймали участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, підтримали заяву та просили скасувати вищевказані вирок та ухвалу суду.
Засуджений ОСОБА_8 , який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, та його адвокат ОСОБА_9 проти задоволення заяви ОСОБА_6 не заперечували, просили її задовольнити.

Перед судовими дебатами ОСОБА_8 заявив клопотання покинути залу судового засіданні і просив провести судові дебати без його участі.

Вказане клопотання судом було задоволено, інтереси ОСОБА_8 у подальшому представляв адвокат ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_6 , оскільки зазначені останнім обставини нічим не підтверджуються.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Перегляд судових рішень у кримінальних справах (вироків, ухвал) у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку чи ухвали суду, неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового провадження не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про цю обставину. Тобто, перегляд справи за нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: 1) об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; 2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала учать у справі; 3) які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Наявність цих умов для визнання обставин нововиявленими є обов`язковою.
Частиною 2 статті 459 КПК України передбачено, що нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Перелік нововиявлених обставин, що зазначений у ч. 2 ст. 459 КПК України, є вичерпним.
За змістом наведених вище норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_10 , судді ОСОБА_11 , народних засідателів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 15 грудня 2004 року засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі (а. с. 8-16).
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі головуючого судді ОСОБА_12 , суддів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 22 березня 2005 року вищевказаний вирок залишено без змін (а. с. 17-24).
ОСОБА_6 подана одна заява, у якій він просить за нововиявленими обставинами переглянути як вирок Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, так і ухвалу Верховного Суду України від 22 березня 2005 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.
Колегія суддів зазначає, що заява ОСОБА_6 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підсудна Білопільському районному суду на підставі ухвали Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року, а тому вона розглядається по суті.
У своїй заяві ОСОБА_6 ставить питання про перегляд судового рішення з тих підстав, що воно було винесено суддями без належних на те повноважень.
Відповідно до листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 21 серпня 2020 року, положеннями ч. 3 ст. 57 та п. 8 ч. 1 ст. 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» після присяги судді її текст підписується суддею та зберігається в його суддівському досьє, ведення якого забезпечується Комісією. Однак, до набрання чинності відповідними положеннями (до 28 березня 2015 року) таких вимог не існувало, а тому до Комісії надходили присяги тих суддів, які їх склали після 28 березня 2015 року (а. с. 5).
Заявник посилається на лист Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року як на доказ того, що вирок, ухвалений щодо нього, був постановлений неповноважним складом суду (а. с. 2).
Зі змісту вказаного листа вбачається, що суддя у відставці Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_10 прийняв присягу 28 квітня 1990 року, що відповідало вимогам Закону України «Про статус суддів в СРСР» від 04 серпня 1989 року та Указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про присягу суддів і народних засідателів судів Української РСР» №8527-ХІ від 15 грудня 1989 року. Суддею Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_11 прийнято присягу 03 лютого 1999 року відповідно до вимог Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ. Відомості про місце прийняття присяги зазначеними суддями в Сумському апеляційному суді відсутні.
Отже, судді ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прийняли присягу, яка відповідає вимогам діючого на той момент законодавства.
Статтею 4 Закону України «Про правонаступництво» від 12.09.1991 встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції.
Відповідно до п. 12 Перехідних положень Конституції України судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони були обрані чи призначені.
Положення статті 10 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року щодо прийняття присяги поширювалась лише на вперше обраних суддів. Вимоги приведення до повторної присяги суддів, які її прийняли до проголошення незалежності України, вказаний Закон не містить.
Отже, вирок суду щодо ОСОБА_6 винесений колегією суддів Апеляційного суду Сумської області у складі суддів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мали відповідні на це повноваження.
Окрім того, ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2019 року заяву ОСОБА_8 , який засуджений спільно із ОСОБА_6 , про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами з аналогічних підстав залишено без задоволення (а. с. 106-107).

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід відмовити у задоволенні заяви в частині перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами, оскільки вона необґрунтована.
Щодо заяви ОСОБА_6 в частині перегляду за нововиявленими обставина ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року, якою залишений без змін зазначений вирок, то у її задоволенні слід відмовити, оскільки вона винесена Верховним Судом України, ним же і повинна переглядатися, а тому непідсудна Білопільському районному суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 395, 459, 463 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_6 в частині перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами відмовити за необґрунтованістю.

У задоволенні заяви ОСОБА_6 в частині перегляду ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року за нововиявленими обставинами відмовити за непідсудністю її Білопільському районному суду Сумської області.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді