Справа № 309/608/21
Провадження № 1-кп/309/53/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000046 від 21.02.2021 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Хустського районного суду від 12 березня 2020 р. за ст. 126-1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України ,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 17 лютого 2021 року біля 14.00 години, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після судового засідання, що проходило у Хустському районному суді, під приводом докору дружині по факту її звернень до правоохоронних органів про вчинення ним домашнього насильства, виражався нецензурними словами в адресу дружини ОСОБА_5 чим самим вчинив психологічне насильство в сім`ї щодо дружини, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

В подальшому, не припиняючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 в період з 18 по 20 лютого 2021 року, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знову почав виражатися нецензурними словами в адресу дружини ОСОБА_5 та виганяти її з будинку, а тому ОСОБА_5 , злякавшись чоловіка 20 лютого 2021 року змушена була знову піти на ночівлю до дочки ОСОБА_6 , чим самим ОСОБА_3 знову вчинив психологічне насильство в сім`ї, щодо дружини, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої

В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду ствердив, що він дійсно 17 лютого 2021 р., та 20 лютого 2021 р. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння виражався в адресу своєї дружини нецензурними словами, внаслідок чого дружина йшла з хати та начувала у їх доньки. Про вчинене шкодує.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду ствердила , що її чоловік ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння постійно вчиняє вдома сварки, ображає її нецензурними словами внаслідок чого вона змушена покидати будинок та йти ночувати до доньки. 17 лютого 2021 р. після чергового судового засідання в Хустському районному суді ОСОБА_3 перебуваючи в стані сп`яніння почав на неї голосно кричати та ображати її внаслідок чого вона змушена була покинути будинок. Прийшовши додому 18 лютого 2021 р. ОСОБА_3 знову розпочав безпідставно з нею сварку, ображав її нецензурними словами. 20 лютого 2021 р. її чоловік перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знову кричав на неї нецензурними словами, ображав її внаслідок чого вона в черговий раз змушена була йти ночувати до своєї доньки. Просить суд суворо ОСОБА_3 не карати .

Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Покази ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 126-1 КК України, за вище встановлених обставин.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст.126-1 КК України оскільки він своїм діями вчинив домашнє насильство , тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст.. 12 КК України злочин, який передбачений ст.126-1 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами , які пом`якшують покарання щире каяття

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - вчинення злочину повторно, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено , що вироком Хустського районного суду від 12 березня 2020 р. ОСОБА_3 засуджено за ст. 126-1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік..

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Враховуючи визнання вини підсудним та щире його каяття, суд вважає за можливе при застосуванні ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком.

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, враховуючи особу підсудного, а саме те, що підсудний вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи думку прокурора та потерпілої щодо необхідної міри покарання, , суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі .

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та не дають підстав для звільнення цієї особи від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу. Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання для, прикладу, зі звільненням від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, сприймалося б як таке, що не забезпечить виконання мети регламентованої ст. 50 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні -відсутні

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у кримінальному провадженні, не обирався та , враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України не убачає підстав для його визначення на цей час.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року і одного місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупності вироків до даного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Хустського районного суду від 12.03.2020 року один місяць позбавлення волі і остаточно до відбуття засудженому ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді одного року і двох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня його затримання .

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1