Справа № 522/2979/21
Провадження № 1-кс/522/1887/21
УХВАЛА
25 лютого 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000134 від 10.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000134 від 10.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.
Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000134 від 10.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

В ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено факти можливого зловживання повноваженнями приватним нотаріусом ОСОБА_5 , яка діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , всупереч вимогам Закону, здійснила видачу свідоцтва про право на спадщину, що в подальшому дозволило останнім незаконно заволодіти земельними ділянками за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Встановлено, що ОСОБА_9 у 2005 році придбала у ОСОБА_10 дві земельні ділянки, загальною площею 1,78 га, що розташовані на території Усатівської сільської Ради Біляївського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 (шість), ділянка № НОМЕР_2 (чотири), масив № НОМЕР_3 (десять), ділянка № НОМЕР_4 (один).

На підтвердження виконання зобов`язань ОСОБА_10 написала розписку та передала потерпілій оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки для їх подальшого переоформлення на ім`я ОСОБА_9 , при цьому видавши довіреність на ім`я ОСОБА_11 .

Досудовим слідством встановлено, що в жовтні 2019 року знайомий ОСОБА_9 ОСОБА_12 , шляхом обману заволодів ксерокопіями Державних актів на земельні ділянки при наступних обставинах.

ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_9 та повідомив, що він має покупців на земельні ділянки та запропонував ОСОБА_9 продати їх.

ОСОБА_12 пояснив ОСОБА_9 , що для ведення подальших перемовин йому необхідно ксерокс правових документів на земельні ділянки показати потенційному покупцеві. Зазначені державні акти ОСОБА_9 передала ОСОБА_12 , з яким була знайома та довіряла йому, будучи впевненою, що ксерокопії правових документів на землю дійсно необхідні йому для перемовин з потенційним покупцем.

Заволодівши шахрайським шляхом ксерокопіями Державних актів на земельні ділянки, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_9 , що покупець пропонує за земельні ділянки 6 000 доларів США та порадив погодитись на цю суму, інакше покупець, який являється юристом, все одно забере у неї ділянки, на що ОСОБА_9 відповіла категоричною відмовою.

В подальшому ОСОБА_9 стало відомо, що на підставі ксерокопій правових документів на земельні ділянки, якими шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_12 , реєстратор Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_13 , незаконно внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чим сприяла заволодінню правом на зазначені земельні ділянки.

Реєстратор Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_13 земельні ділянки, розташовані за адресою Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області, в порушення вимог ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за відсутності інформації про реєстрацію земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та всупереч вимогам п. 8 ст. 27 вказаного закону, яка визначає підстави для державної реєстрації прав, без оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, незаконно внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що в подальшому сприяло незаконному отриманню ОСОБА_14 права на земельні ділянки.

За таких обставин дії реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_13 щодо здійснення реєстрації речового права на земельні ділянки за кадастровим номером :01:001:0214, масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 , площею 0,9269 га та за кадастровим номером :01:001:02724, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , площею 0.848 га є сумнівними та суперечать вимогам чинного законодавства.

Внесення реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_13 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно даних про земельні ділянки на підставі ксерокопій правових документів на земельні ділянки в подальшому дало підстави ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в грудні 2019 року з пропуском строку для прийняття спадщини звернутись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , нотаріальна контора розташована за адресою АДРЕСА_3 , отримати право на спадщину на зазначені земельні ділянки.

Досудовим слідством також встановлено, що ОСОБА_10 , яка продала ОСОБА_9 земельні ділянки, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Тобто ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали право звернутись до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину виключно до 23.09.2016, чого зроблено не було.

Однак, відповідно до заяв про прийняття спадщини від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поданих 20/11/2019, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 всупереч вимогам Закону відкрито спадкову справу, та в подальшому 18.12.2019 видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки за кадастровим номером :01:001:0214 та :01:001:02724 порушено вимоги чинного законодавства в частині оформлення права на спадщину.

Так, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.12.2019р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в порушення вимог Інструкції про вчинення нотаріальних дій, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки. ОСОБА_7 на час смерті матері відбував покарання, та не проживав фактично зі спадкодавцем, не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений чинним законодавством для його подачі, судове рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутнє.

Інший спадкоємець ОСОБА_8 має відмінне від спадкодавця прізвище, судове рішення про встановлення факту, що померла являється його матір`ю, відсутнє.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину в порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали договір дарування зазначених земельних ділянок ОСОБА_14

ОСОБА_14 є знайомою ОСОБА_9 , була обізнана про те, що ОСОБА_9 купила земельні ділянки.

У лютому 2020 року ОСОБА_9 стало відомо, що ОСОБА_14 , звернулась до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з неї 100000 грн. нібито спричиненої матеріальної шкоди.

На доказ понесеної матеріальної шкоди ОСОБА_14 надала суду претензію ТОВ «Форвайл», розташованого у м. Києві, з якої вбачається, що на вищезазначених земельних ділянках в строк до 31 грудня 2019 року ТОВ «Форвайл» планувало встановити сонячні батареї, доказом отримання яких являється контракт з литовською фірмою від 29 березня 2019 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії у разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Правила реєстрації прав на нерухоме майно, у тому числі на земельну ділянку, визначені, зокрема Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в подальшому Порядок), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, яка набрала чинності з 01 січня 2016 року.

Спадкодавець ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно на день її смерті діяв вищезазначений Порядок.

За змістом п. 66 Порядку реєстрація права власності померлого за заявою спадкоємця може відбуватись за наявності документів що підтверджують набуття спадкодавцем права власності, передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; факту заведення та реєстрації спадкової справи, а саме витягу зі Спадкового реєстру; факт того, що особа, яка звернулась із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім`я померлого, є його спадкоємцем.

ОСОБА_5 , в порушення п. 66 Порядку, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, реєстратору не надавала.

У свідоцтві про право на спадщину за законом нотаріус зазначила, що належність спадкодавцю земельної ділянки підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом № 296/5 Міністерства юстиції України від 22.02.2012, у разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Доказів того, що документ, який би посвідчував таке право померлої на земельні ділянки був втрачений, пошкоджений чи зіпсований, нотаріус не мав, що доводить порушення нотаріусом вимог ч. 3 вищезазначеного Порядку.

Оригінали правових документів на земельні ділянки ОСОБА_10 з 2005 року по теперішній час знаходяться у потерпілої, вказані документи вона ніколи нікому не передавала.

На оригіналі Державного акту на землю повинна міститись відмітка нотаріуса, яким було посвідчено відповідний договір чи видано свідоцтво, а також органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, про перехід права власності на земельну ділянку.

Державні акти на землю, які знаходяться у потерпілої, таких відміток не мають.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_10 право її власності на земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано не було, для оформлення спадкових прав на земельну ділянку нотаріусу, серед іншого, не було надано відповідного правовстановчого документу на спадкову земельну ділянку, крім витягу з Державного реєстру земель.

Право власності ОСОБА_10 , згідно з вимогами ст. 346 Цивільного кодексу України, припинено у зв`язку з її смертю.

У свідоцтві про право на спадщину один із спадкоємців ОСОБА_8 , має відмінне від спадкодавця ОСОБА_10 прізвище, тобто ОСОБА_8 не довів родинні відносини з померлою.

За таких обставин, згідно з п. 4.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо один або кілька спадкоємців за законом позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкоємства за законом, вони можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину.

Письмова згода ОСОБА_7 на включення до свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій ОСОБА_8 справі відсутня.

Рішення суду про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_8 з померлою ОСОБА_10 також відсутнє, що також свідчить про порушення приватним нотаріусом ОСОБА_5 . Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 в матеріалах спадкової справи № 22/2019, заведеній 06 грудня 2019 року, копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 та паспорту ОСОБА_7 завіряла 20 листопада 2019 року.

Довідку № Г3-210643-ф/л Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 09.12.2019 про реєстрацію місяця проживання ОСОБА_7 , приватним нотаріус ОСОБА_5 завірила до того, як її складено, а саме 20.11.2019р.

Вважаю, що ОСОБА_7 не підтвердив фактичне прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 , а 20.11.2019 нотаріусом спадкова справа 21/2019 заведена незаконно, оскільки нотаріус не мав фактичних даних про останнє місце проживання померлої, оскільки довідка ф. 1 видана наступного дня після її заведення - 21.11.2019.

У вказаній довідці ОСОБА_7 не значиться, вказана інша особа на прізвище ОСОБА_7 .

Крім того, в довідці ф. 1 від 21.11.2019 вказано також інше прізвище померлої ОСОБА_10 .

Станом на день подачі заяви про прийняття спадщини 20.11.2019 спадкова справу 21/2019 заведена за відсутності фактичних даних про місце проживання померлої.

Фактично приватний нотаріус ОСОБА_5 видала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_10 не визначивши останнє місце померлої.

В свідоцтві про право на спадщину за законом від 18 грудня 2019 року, реєстр № 2595, приватний нотаріус ОСОБА_5 (5 абз.) вказала, що «… належність спадкоємцю земельної ділянки підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою нотаріусом до посвідчення цього Договору…».

Враховуючи викладене, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на земельні ділянки, які розташовані на території АДРЕСА_1 , площею 0.848 га за кадастровим номером :01:001:0272, масів № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 , площею 0,9269 га. за кадастровим номером :01:001:0214., шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив задовольнити клопотання, підтримує його в повному обсязі.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчим суддею було встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000134 від 10.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №206086809 від 03.04.2020 року власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ,площею 0,9269 га за кадастровим номером :01:001:0214, є ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №206086859 від 03.04.2020 року власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ,площею 0,848 га за кадастровим номером :01:001:0272, є ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Постановою слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 земельні ділянки, які розташовані на території АДРЕСА_1 , площею 0.848 га. за кадастровим номером :01:001:0272, масів № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 , площею 0,9269 га. за кадастровим номером :01:001:0214, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №0000134.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Таким чином, на переконання слідчого судді, зазначене у клопотанні слідчого нерухоме майно, має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України , оскільки було об`єктом кримінально протиправних дій в рамках вчинення вищенаведеного кримінального правопорушення.
Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення вищевказаного клопотання.
Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000134 від 10.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт з забороною відчуження на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ,площею 0,9269 га за кадастровим номером :01:001:0214, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210, яка належить ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_5 , заборонивши будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки.
Накласти арешт з забороною відчуження на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ,площею 0,848 га за кадастровим номером :01:001:0272, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210, яка належить ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_5 , заборонивши будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1