Справа № 509/2517/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000278 від 04.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Селкуца Кеушенського району Республіка Молдова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, на утримання малолітніх, неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
03 травня 2021 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля гіпермаркету «АТБ», розташованого по вул. Соборна,1 в с. Великодолинське Одеського району Одеської області, познайомився з гр. ОСОБА_5 де разом вживали алкогольні напої. В процесі спілкування з ОСОБА_5 , останній помітив у нього гаманець, в якому були грошові кошти.

Після розпиття алкогольних напоїв, приблизно до 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 направився до місця свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та в цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_5 ..

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , пішов слідом за потерпілим ОСОБА_5 , пересуваючись по вулиці Ольгієвській в селищі Великодолинське, направившись вздовж залізниці, близько 350 м від дороги біля трансформаторної підстанції, підійшов з заду до потерпілого та кулаком лівої руки наніс один удар в область голови, потерпілий намагався втекти, але обвинувачений ОСОБА_4 продовжував наносити потерпілому ОСОБА_5 удари по голові, в результаті чого потерпілий упав на землю.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 вийняв з правого карману джинсів потерпілого гаманець коричневого кольору, в якому були грошові кошти у розмірі 400 грн. різними купюрами та 10 доларів США однією купюрою, що еквівалентно 27,82 грн. за 1 долар на загальну суму 278,20 грн. та банківська картка на ім`я ОСОБА_5 , а всього обвинувачений ОСОБА_4 відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого на загальну суму 678 грн. 20 коп.

В подальшому з викраденим майном обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та 04.05.2021 року о 08 годині 30 хвилин був затриманий працівниками поліції та викрадене майно у нього було вилучено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку із зайнятістю на роботі, обставини справи та докази, які в ній є, ним не оспорюються, не заперечує та визнає не доцільним досліджувати докази по справі. Також в заяві потерпілого зазначено, що він розуміє, що на випадок визнання судом не доцільності дослідження доказів, він буде позбавлений можливості оскаржувати вказані обставини в апеляційному суді. Цивільний позов не заявив.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, на утримання малолітніх, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочину, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, наявність позитивної характеристики з постійного місця проживання, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту в нічний час до набрання вироком законної сили залишити без змін з продовженням дії покладених на нього обов`язків. Клопотань про зміну запобіжного заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді домашнього арешту в нічний час з продовженням дії покладених на нього обов`язків.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- грошові кошти, які упаковані в спец. пакет №SUD 1000237 та знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_5 - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
-зразки піднігтьової речовини, нігтів з обох рук, та змиви з обох рук, які направлені до камери зберігання речових доказів ВП №1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1