Справа № 991/4327/21
Провадження 1-кс/991/4447/21
У Х В А Л А
іменем України

13 липня 2021 року м.Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:

30.06.2021 під час судового засідання ОСОБА_3 був заявлений відвід слідчому судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до ЄРДР у справі № 991/4327/21 (провадження № 1-кс/991/4390/21).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу вказана заява розподілена судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1

05 липня 2021 року до Вищого антикорупційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 від розгляду заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 . Відповідно до ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. З огляду на положення ст.75, 76 КПК України відвід може бути заявлено лише слідчому судді, який бере участь у кримінальному провадженні. Оскільки станом на час розгляду заяви про відвід, суддя ОСОБА_1 не є слідчим суддею, що бере участь у кримінальному провадженні, заявлений ОСОБА_3 відвід не підлягає розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 відвід підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Додатково повідомив, що звернувся з заявою про злочин, вчинений ОСОБА_4 та іншими суддями Вищого антикорупційного суду. Однак Генеральний прокурор не вносить відомості і не починає кримінальне провадження. А поки не буде вирішене питання про притягнення ОСОБА_4 , заявник не хоче бачити його як суддю, який розглядає його скаргу.
Скаржник ОСОБА_5 та представник НАБУ в судове засідання не з`явились, про дату час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
Слідчий суддя ОСОБА_4 пояснень не надав.

Розглянувши подану заяву разом з доданими матеріалами заяви суддя встановила таке.
Як свідчать матеріали заяви, у провадженні слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 перебуває справа № 991/4327/21 (провадження № 1-кс/991/4390/21) за скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за їх заявою № 895 від 22.06.2021. У цій справі ОСОБА_3 під час судового засідання заявив відвід слідчому судді ОСОБА_4 .

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу, та порядок відводу судді визначені ст. 75, 76, 80, 81 КПК України.
За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчому судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 1, 2 ст. 80 КПК України).
Так, відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді для розгляду справи.
Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість слідчого судді при розгляді питання, що ним розглядається. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст. 75, 76 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, порушенням правил визначення слідчого судді, попередньою участю у цьому провадженні тощо. Обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді, мають бути обумовлені фактами відповідного питання, що розглядається, або пов`язаними з ними. Із змісту заяви про відвід вбачається, що заявник просить відвести слідчого суддю від розгляду скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро. Отже, сумніви у неупередженості повинні виникати із тих фактів, що мають бути досліджені при вирішенні саме цього питання.

Заслухавши заявника, суддя дійшла висновку, що відвід слідчому судді ОСОБА_4 є необґрунтованим, а аргументи заявника не мають зв`язку з підставами для відводу. Так, зі змісту висловленої заявником позиції не вбачається належне обґрунтування заявником правових підстав для відводу та їх доведення, заява має емоційне забарвлення, містить звинувачення та суб`єктивні висловлювання заявника. У своїй заяві ОСОБА_3 наводить обставини розгляду слідчим суддею ОСОБА_4 іншої скарги заявника, яка не має відношення до розгляду останньою його скарги та не може бути підставою для відводу цього слідчого судді.
Не досліджуючи зміст і законність судових рішень, які були постановлені слідчим суддею ОСОБА_4 щодо заявника раніше, суддя, в першу чергу, звертає увагу, що будь-яке рішення за наслідками розгляду клопотань, скарг, заяв у кримінальному провадженні, постановляється слідчим суддею на підставі дослідження всіх матеріалів справи та оцінки доказів. Зважаючи на те, що розгляд скарги на дії слідчого, прокурора здійснюється у порядку, встановленому для судового розгляду (ч. 1 ст. 306 КПК України) під час такого розгляду підлягають застосуванню і засади законності, змагальності та диспозитивності, встановлені ст. 9. 22, 26 КПК України. З урахуванням особливостей оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування (встановлених главою 26 КПК України) змагальність передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію процесуальних прав, і є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при розгляді скарг слідчий суддя згідно зі ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Тому вони вважаються законними, доки не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

За таких умов відповідна правова позиція слідчого судді під час розгляду кожної окремої скарги залежить не лише від активності в питанні обстоювання сторонами своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, а також від рівня, якості та обсягу наданих в підтвердження таких позицій матеріалів. Водночас, слідчий суддя не зв`язаний своїми попередніми висновками під час винесення рішення в конкретній справі, якщо матеріали, що ним досліджуються, змінюються. Отже незгода заявника з раніше постановленим слідчим суддею рішенням об`єктивно не може розглядатися як сумнів у неупередженості цього судді.

Твердження заявника про вчинення слідчим суддею ОСОБА_4 злочину у зв`язку з винесенням ухвали про відмову у задоволенні іншої скарги ОСОБА_3 є голослівним. Вони не можуть сприйматися як достовірні, і тим більше свідчити про упередженість судді. Адже, притягнення до кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення відбувається у встановленому КПК України порядку відповідно до встановлених процедур, а з наданих матеріалів цього не вбачається. При цьому за наявності сучасних тенденцій постійної критики (переважно безпідставної), судової влади в цілому і окремих суддів, такі відомості не мають сприйматися серйозно і тим більше покладатися в основу заяви про відвід.

Отже, доводи заявника не знайшли свого підтвердження під час судового засідання та не свідчать про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді заявленої скарги. Суддя окремо наголошує на тому, що об`єктивна неупередженість перебуває поза межами особистої поведінки судді та означає відсутність підтверджених фактів, що можуть спричинити сумнів у неупередженості судді. Отже, прояв внутрішнього переконання при розгляді інших питань, що передують відводу судді, не можуть вважатися упередженістю в цілях такого відводу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Факти, на які посилається заявник, не становлять обставин, передбачених ст. 75, 76 КПК України, і не доводять упередженості слідчого судді при розгляді на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро. За таких умов заява ОСОБА_3 не містить даних, що свідчили б про наявність підстав для відводу слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75- 81, 309, 376 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України у справі № 991/4327/21 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошений 16.07.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1