Справа № 632/772/21
провадження № 1-кс/632/65/21

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 21.04.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку Азербайджан, росіянина, громадянина України, розлученого, який має професійно-технічну освіту, не працює, раніше не судимий, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2021 року слідчий СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотаннями, погодженими з прокурором, який призначений в даному кримінальному провадженні, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий надав такі відомості: СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000058 від 21.04.2021, правова кваліфікація визначена за ч. 2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.04.2021, близько 2300 години, ОСОБА_5 разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходилися вдома у останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої.

В цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 раптово виникла сварка. Як наслідок у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , з мотивів особистої неприязні, раптово виник умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з мотивів особистої неприязні, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання керуючись мотивом особистої неприязні, руками наніс декілька ударів в область голови та обличчя ОСОБА_8 .
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_8 заподіяно, згідно з довідкою судовомедичного експерта Первомайського РВ ХОБСМЕ №12-17/57-ПР/21 від 22.04.2021, тілесні ушкодженняу виді: набряку набухання головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, закритої тупої черепно мозкової травми, від яких 21.04.2021 останній помер у терапевтичному відділенні КНП «Первомайська ЦРЛ».

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

22.04.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В той же день о 2300 годині ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав викладене слідчим та додав, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, вину визнав частково. А отже існує ряд певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість вчиненого, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши прокурора та слідчого, дослідивши клопотання та додані письмові докази, слідчий суддя доходить подальшого висновку.

СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000058 від 21.04.2021, правова кваліфікація визначена за ч. 2 ст.121 КК України.

Про скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, 22.04.2021 слідчим СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру, яке відповідає вимогам ст. 277 КПК України, яке вручено ОСОБА_5 та захиснику адвокату ОСОБА_6 .

Допитаний в той же день підозрюваний, щодо обставин вчинення зазначеного злочину, вину фактично не визнав, підтвердивши лише факт виниклої сварки та заподіяння одного удару ОСОБА_8 .
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і існують ряд ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на думку суду є доведеними та обгрунтованими органом досудового розслідування.

Наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у зазначеному кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР, протоколом огляду місця події від 21.04.2021, довідкою судовомедичного експерта Первомайського РВ ХОБСМЕ за № 12-17/57-ПР/21 від 22.04.2021, протоколом допиту експерта ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23.04.2021.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, а підозрюваний та захисник заперечували проти його задоволення.
Захисник заявив клопотання про застосування більш м`якого запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування зазначив, ОСОБА_5 має тісні соціальні зв`язки, раніше не судимий, що мати останньогоє людиною похилого віку з інвалідністю (1 група) та потребує постійного догляду, як і бабуся останнього, проте, на підтвердження доказів не надав.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, згідно п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Оцінюючи ризик незаконного впливу на свідків, то останній ґрунтується на тому, свідок ОСОБА_7 та інші свідки проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, а тому останній може на них впливати щодо змінення свідчень та показів, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи клопотання слідчим суддею встановлено, що строк тривання досудового розслідування не перевищує 60 днів, тому, відповідно до вимог ст.ст. 115, 219, 295 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про застосування запобіжного заходу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Також суд враховує вік обвинуваченого та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а саме те, що він, зокрема, не одружений, за місцем реєстрації мешкає не завжди, офіційно не працює, може впливати на свідків з метою дачі пояснень на його користь, таким чином перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 КПКє дійсними.

Суд приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_5 підозрюється.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.Суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання.

А відтак, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати.

Щодо доводів підозрюваного та захисника про необґрунтованість клопотання органу досудового розслідування та застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду та можливість впливати на свідків, спростовують доводи сторони захисту про безпідставність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин клопотання підозрюваного та захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме - цілодобовий домашній арешт, суд залишає без задоволення.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 183 ч.4 КПК України, суд, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, наявності ризиків, репутації підозрюваного, розмір застави не визначає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 184, 194, 196 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити .

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку Азербайджану, громадянина України, росіянина, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави.

Строк тримання під вартою відраховувати з 2300 години 22.04.2021.

Термін дії ухвали закінчується 20 червня 2021 року о 2300 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя:ОСОБА_1