Провадження №11-кп/801/651/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000870 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного до обвинуваченого ОСОБА_8 ..
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні, зокрема, умисного особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства у співучасті із іншою особою, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження; в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, мотивуючи свої вимоги тим, що він під вартою знаходиться з 26.01.2018 року протягом всього часу жодного судового засідання відносно розгляду матеріалів кримінального провадження не відбулося, лише розглядаються клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_8 звертає увагу, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки дружину та неповнолітню дитину, є характеристики з офіційного місця роботи де останній працював до затримання, має незадовільний стан здоров`я (виразка дванадцятої кишки), який в умовах СІЗО погіршується, а тому він потребує хірургічного втручання (підтверджується відповідною довідкою).
До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 подав пояснення до апеляційної скарги обвинуваченого, просив її задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена в порушення вимог ст.331 КПК України, та постановлена на висновках суду, які не підтверджені доказами; через 3 роки і 2 місяці після затримання і застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 судом продовжено останньому запобіжний захід на 60 днів, одноособово одним із суддів судового колегії з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року.
Оскаржувана ухвалу слідчого судді не містить вказівки на номер кримінального провадження, що розглядалась у цьому ж суді, вбачається що ОСОБА_8 обвинувачується за ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 ч.4 ст.189 КК України, проте не зрозуміло хто є потерпілим від дій ОСОБА_8 , крім того, зі змісту ухвали вбачається що ОСОБА_8 діяв один і не мав співучасника, матеріали відносного якого виділені в окреме провадження; проте суд також зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства у співучасті із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окрема провадження.
ОСОБА_8 було затримано 28.01.2018 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України замах на вбивство, 30.01.2018 року останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за підозрою про замах на вбивство, проте в суд справа надійшла з обвинуваченням не за замах на вбивство, а за ч.2 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, за який запобіжний захід не обирався.
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріалами кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для становлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.
Так, вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ч.2 ст.187, ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства у співучасті із іншою особою, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження; судове слідство на даний час не завершено, зокрема, не допитані потерпіла та свідки у кримінальному провадженні, а тому обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Нових належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого, менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою учасниками судового провадження в ході апеляційного перегляду не надано, а ті що містяться в матеріалах провадження свідчать про обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення.
Такі висновки суду в повній мірі відповідають вимогам ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, що регулюють порядок вирішення питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
В ході апеляційного розгляду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про необґрунтованість клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не здобуто, тому застосований відносно останнього судом першої інстанції запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає меті його застосування, забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 не має.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4