КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№11-сс/824/3882/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, а саме до 30.07.2021 року включно.
Визначено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 4400000 грн.
В разі внесення застави, підозрюваний вважається таким, що до нього застосований запобіжний захід у вигляді застави.
Покладено на підозрюваного, в разі внесення застави, наступні обов`язки, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із ОСОБА_10 ;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено два місяці з дня внесення застави, проте в межах строку досудового розслідування.
Згідно ухвали, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється, дані про особу підозрюваного, обставини протиправної діяльності, у якій підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді прийти до висновку про наявність ризиків, а для їх запобігання, вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житлове приміщення у нічний час доби і покладення на нього обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, прийнята без належного дослідження, оцінки та врахування матеріалів кримінального провадження, без вивчення доводів, які були аргументовано наведені стороною захисту.
Також апелянт зазначає, що повідомлена ОСОБА_7 підозра за ч. 4 ст. 190 КК України та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, спростовуються матеріалами клопотання так і доказами наданими стороною захисту під час судового засідання.
Апелянт вважає, що підозра повідомлена ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України є необґрунтованою, оскільки свідок ОСОБА_10 , який є заявником в даному провадженні є також і заявником у індентичних кримінальних провадженнях. При цьому обставини вчинення злочинів у кримінальних провадженнях свідчать про те, що ОСОБА_10 , діючи під контролем співробітників правоохоронного органів, провокував підозрюваних і обвинувачених на вчинення тих чи інших дій.
Станом на дату розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, за умови повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні був відсутній потерпілий, тобто відсутня постанова про визнання ОСОБА_10 потерпілим. Більш того, станом на дату звернення із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій ОСОБА_10 не повідомив у відповідній заяві про те, які ж саме шахрайські дії відносно нього вже були вчинені, яким саме належним йому майном має намір заволодіти або вже заволодів ОСОБА_7 , тобто об`єктивна сторона злочину станом на дату внесення відомостей із заяви ОСОБА_10 до Єдиного реєстру досудових розслідувань була відсутня.
Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, судимостей не має, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання і постійний дохід, працює, а
саме є засновником і керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Ворлд Стар (Н.С)», яке зареєстроване в м. Новгород-Сіверському Чернігівської області,
Вказані характеристики, сукупно із сумнівними обставинами реєстрації кримінального провадження і здійснення досудового розслідування у ньому, роблять можливим застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 4 400 000 гривень.
Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
В межах вказаного кримінального провадження 02.06.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а відтак, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним.
03.06.2021ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва дане клопотання слідчого було задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, а саме до 30.07.2021 року включно, одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 4400000 грн., із покладенням на підозрюваного, в разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначені в даній ухвалі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Вагомість наявних доказів підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликала.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу за матеріалами справи не вбачається, оскільки жоден із більш м`яких, окрім виняткового, запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя місцевого суду встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальногоправопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 та відомості про його особу в їх сукупності.
На підставі чого, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 4400000гривень у національній грошовій одиниці України.
Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_11 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Доводи захисника про те, що відсутні будь-які докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, а також про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, судимостей не має, має на утримання неповнолітню дитину, постійне місце проживання і постійний дохід, працевлаштований, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 , на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 , під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено, а ті дані, що наведенні стороною захисту, щодо не задовільного стану здоров`я ОСОБА_7 , не свідчать про неможливість перебування останнього в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», з урахуванням того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.
Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Більш того, Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони
здоров`я України 10.02.2012 № 239/5/104 затверджено порядок
взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4