Справа № 638/2757/21
Провадження № 1-кп/638/1081/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові об`єднанні в одне провадження кримінальні провадження №0001937 від 16 травня 2018 року, № 0001558 від 19 квітня 2018 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого:
- 20.08.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
- 01.03.2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі; звільнений 04.10.2013 року Дергачівським районним судом з заміною на виправні роботи, невідбуте покарання 1 рік 4 місяців 9 діб; 02.02.2015 року звільнений Дергачівським районним судом умовно-достроково від відбування покарання за вироком від 01.03.2010 року Жовтневого районного суду м. Харкова, зміненого за ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26.09.2013 року;
- 19.12.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт,
- 30.04.2020 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 10 днів позбавлення волі,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2017 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.
12 лютого 2018 року ОСОБА_4 під особистий підпис ознайомлений в приміщенні Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а саме: зобов`язався виконувати встановлені законом порядок і умови відбування покарання; сумлінно ставитися до роботи; працювати на призначеному об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт; з`являтися за викликами до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання з`являтися до інспекції у встановлені дні на реєстрацію, без дозволу інспекції не виїжджати за межі України.
Згідно розділу 2 пункту 8.2 Наказу № 270/1560 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких видів покарань» ухиленням від відбування покарання вважається невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважної причини; допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця.
Відповідно до ст. 37 КВК України та Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань №270/1560 засуджені до громадських робіт зобов`язані: додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці: працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.
Згідно ст. 40 КВК України за порушення порядку і умов відбування покарання у виді громадських робіт, а також порушення громадського порядку, за яке засудженого було притягнуто до адміністративної відповідальності, до нього уповноваженим органом з питань пробації може бути застосоване застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Стосовно особи, яка ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали правоохоронним органам для відповідного реагування для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України.
Одночасно із цим, ОСОБА_4 під особистий підпис ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію до Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації, його направленням для відбування безоплатних громадських робіт до Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», згідно якого він повинен був приступити до відбування покарання 15 лютого 2018 року.
Крім того, ОСОБА_4 був попереджений про настання кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України, у разі його ухилення від відбування призначеного судом покарання.
15 лютого 2018 року ОСОБА_4 до Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації надав довідку з ПСП «УкрРосХим», згідно якої його робочий графік з понеділка по п`ятницю з 07:00 години до 15:00 годин, вихідні - субота та неділя. 3 урахуванням вказаної довідки з місця роботи ОСОБА_4 було складено індивідуальний графік виходу на громадські роботі, які він повинен був виконувати у Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)».
Проте, засуджений ОСОБА_4 маючи ціль невиконання вироку суду, з метою ухилення від відбування покарання, діючи умисно та без поважних на те причин, з 07 березня 2018 року припинив виконувати вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2017 року - на громадські роботи виходити припинив, про причини своєї неявки заздалегідь не повідомляв.
15 березня 2018 року ОСОБА_4 винесено застереження у вигляді письмового попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у разі неявки на відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт до Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» без поважної причин та проведено бесіду профілактичного характеру, а також вдруге роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт.
В подальшому ОСОБА_4 продовжував ухилятися від відбуття покарання у вигляді громадських робіт та про причини неявок не повідомляв.
Крім цього, 27 березня 2018 року та 13 квітня 2018 року ОСОБА_4 за викликами до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію не з`явився, на чисельні телефонні дзвінки інспектора ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідав, у зв`язку з чим ОСОБА_4 винесено друге застереження, яке останній також проігнорував.
Не зважаючи на проведення правороз`яснювальної та соціально-виховної, соціально-корекційної роботи з боку співробітників Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу питань пробації засуджений ОСОБА_4 на виправлення не став та умисно ухилявся від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 годин громадських робіт.
Окрім того, 04 квітня 2018 року приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_4 прийшов побачитися зі своєю дочкою ОСОБА_5 , яка проживає з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходячись в приміщенні квартири за вказаною адресою, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виникла побутова сварка, в ході якої у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 , від чого остання впала на ліжко. Одразу після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , коли ОСОБА_6 забігла в іншу кімнату та стала на ліжко, наніс їй один удар кулаком лівої руки в область лівої надбрівної дуги.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 22 травня 2018 року № 09-2401/2018 у ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець на обличчі. Це ушкодження утворилось від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення. За ступенем тяжкості синець викликав незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3, 2 «Б», 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь та підтвердив обставини, викладені в обвинувальних актах.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винними себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні.
Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт, та ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпечність та характер вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий та знову вчинив умисні злочини, не працює, на диспансерному обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті (призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень), призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
З вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року, вбачається, що строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховується з часу його фактичного затримання з 08 січня 2020 року. На час постановлення нового вироку ОСОБА_4 відбуває покарання, призначене за даним вироком реально, в установі виконання покарань.
Враховуючи, те що ОСОБА_4 засуджується за скоєння кримінальних проступків, які він вчинив до постановлення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області, то остаточне покарання повинно бути йому призначене за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів із застосуванням положень ст. 72 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.
Згідно ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту витрат за проведення експертизи за рахунок Державного бюджету України.
Отже, питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення експертизи судом не розглядалося.
У зв`язку з відсутністю речових доказів питання щодо таких відповідно до ст. 100 КПК України не вирішувалося.
На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання
за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;
за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, а саме до покарання призначеного за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року частково із урахуванням положень ст. 72 КК України приєднати покарання, призначене за цим вироком, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.
Строк призначеного ОСОБА_4 покарання рахувати з 08 січня 2020 року.
Зарахувати в строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, строк покарання частково відбутого ним за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року, з 08 січня 2020 року до 10 червня 2021 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1