Справа № 159/6749/19 Провадження №11-кп/802/32/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2020 року, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дубровиця Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, раніше неодноразово судимий, востаннє 17.06.2010 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 15 жовтня 2019 року.

На підставі ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 15.10.2019 до строку відбування покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 30 січня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 запобіжний захід залишений попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено питання про речові докази та арешт майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 14 жовтня 2019 року, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території залізничного вокзалу станції "Ковель", що розташований по вул. Ветеранів 1-А в м. Ковелі Волинської області, а саме - біля паркану, поблизу виходу до залізничних колій № 8 та № 9, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив напад на ОСОБА_9 , нанісши останньому кулаком правої руки не менше чотирьох ударів в область голови, від яких він впав на землю, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої та правої орбітальних ділянок, відлому коронкової частини 13-го і 22-го зубів, гематоми правого плеча, гематоми правого стегна, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим застосував насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Потім, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на власне збагачення, ОСОБА_8 швидко підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який на цей момент знаходився на землі, знайшов у внутрішній кишені його куртки паспорт громадянина України, виданий на ім`я потерпілого, та заволодів належними йому грошовими коштами в сумі 400 гривень, що знаходились у паспорті ОСОБА_9 , після чого викинув даний документ неподалік потерпілого та зник з місця події, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування до нього вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні двоє малолітніх дітей. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та захисника, які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 187 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання без застосування ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, останній раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння і це не оспорюється апелянтом.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченому реально.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання без застосування ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі через суворість покарання є безпідставними.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді