КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2020 року про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0005893 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 119, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2020 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 22.12.2020 по 20.02. 2021 року включно без альтернативи внесення застави.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2020 року про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 370, 177, 184 КПК України, а тому вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, висновки якої не відповідають фактичним обставинам справи.
При цьому зазначає, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтування існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і судом не зазначено чим підтверджуються доводи сторони обвинувачення та спростовуються доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченої ОСОБА_6 об`єктивних причин неявки в судові засідання.
Також апелянт вказує, що в порушення вимог ч.2 ст. 184 КПК України, ОСОБА_6 не було вручено клопотання прокурора та матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не узгоджено з її захисником час розгляду цього клопотання, у зв`язку з чим ОСОБА_6 та її захисник були позбавлені можливості надати докази на спростування доводів прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу.
Крім того, на переконання апелянта, під час розгляду вказаного клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції не в повній мірі враховані дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та наявність на її утриманні малолітніх дітей.

Відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу захисник ОСОБА_5 не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження і таких клопотань від інших учасників кримінального провадження не надходило, апеляційний суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/369/481/21 (справа №369/5487/19) за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скаргизахисника, виходячи з наступного.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що остання обвинувачується у вчиненні нетяжких та тяжких злочинів, раніше не судима, має постійне місце проживання, одружена, не працює, має двох неповнолітніх дітей, у судові засідання не з`являлася, у зв`язку з чим судом було надано дозвіл на її затримання, що свідчить про обґрунтованість клопотання прокурора та існування ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 ухилялася від суду з метою уникнення відповідальності, перешкоджаючи таким чином розгляду кримінального провадження, а тому суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою не зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченої свідчать про неможливість застосування стосовно ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останньої під час розгляду даного кримінального провадження.

Апеляційні доводи захисника про те, щов оскаржуваній ухвалі судом не наведено обґрунтування існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не зазначено чим підтверджуються доводи сторони обвинувачення та спростовуються доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченої ОСОБА_6 об`єктивних причин неявки в судові засідання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки приймаючи рішення про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що остання обвинувачується у вчиненні нетяжких та тяжких злочинів, однак в судові засідання не з`являлася та ухилялася від суду, перешкоджаючи таким чином розгляду кримінального провадження стосовно неї, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Апеляційні твердження захисника щодо наявності у обвинуваченої ОСОБА_6 об`єктивних причин неявки в судові засідання не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали провадження не містять і апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_6 на захист, оскільки всупереч вимог ч.2 ст. 184 КПК України, останній не було вручено клопотання прокурора та матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не узгоджено з її захисником час розгляду цього клопотання, у зв`язку з чим ОСОБА_6 та її захисник були позбавлені можливості надати докази на спростування доводів прокурора, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки положення вищевказаної норми Кримінального процесуального закону України розповсюджуються лише на стадію досудового розслідування кримінального провадження, а провадження, яке є предметом розгляду Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває вже на стадії судового розгляду і вирішення судом питання щодо запобіжного заходу регламентовано статтею 331 КПК України.
Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали та журналу судового засідання від 23.12.2020 року (а.с. 63-66) розгляд клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відбувався за участю її захисника ОСОБА_9 і під час розгляду вказаного клопотання останні не ставили перед судом питання щодо невручення ОСОБА_6 клопотання прокурора та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою або надання часу для ознайомлення стороною захисту із вказаними матеріалами, з метою надання своїх доказів на спростування доводів прокурора.

Посилання апелянта на ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки і на її утриманні перебувають малолітні діти, з урахуванням наведених в оскаржуваній ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не може бути безумовною підставою для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

За викладеним, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2020 року про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою, належним чином мотивованою, і підстав для її скасування та обрання стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, про що ставиться питання в апеляційній скарзі її захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2020 року, якою до обвинуваченої ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 22.12.2020 по 20.02. 2021 року включно без альтернативи внесення застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:__________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3