Справа № 298/1637/20
Номер провадження 1-кп/298/2/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000083 від 16 листопада 2020 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великий Березний, Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, без освіти, неодруженого, судимого: вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 3 червня 2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік; вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 9 листопада 2016 року за ч. 2 ст.186 КК України до покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за попереднім вироком та остаточно призначено 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі. 17 січня 2019 року звільнений за закінченням терміну покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2020 року близько 13-ої години 30 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні аптеки ТОВ «Подорожник Закарпаття» по вул.Штефаника, 1/1, в смт.Великий Березний Закарпатської області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, почав реалізовувати свій злочинний умисел та, скориставшись відсутністю працівника аптеки, яка відлучилась до підсобного приміщення таємно, повторно, викрав з вітрини з лівої сторони від входу в аптеку антиперспірант «Нівеа д/чол. чорне/біле Невидимий Оригінал» об`ємом 50 мл., олійку «Джонсон Ніжність бавовни» об`ємом 200 мл., яка розташована на вітрині з права від входу в аптеку та в подальшому, скориставшись неуважністю продавця ОСОБА_6 , таємно викрав грошову купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень, якою перед тим розрахувався, надавши її продавцю ОСОБА_6 .
У відповідності до висновку експерта №369-1 1-220 від 23.11.2020 року сума збитків, а саме викраденого майна, складає 152 (сто п`ятдесят дві) гривні 90 копійок.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдав ТОВ «Подорожник Закарпаття» матеріальної шкоди на загальну суму 652 (шістсот п`ятдесят дві) гривні 90 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст. 185 КК України в повному обсязі, погодився із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 10 листопада 2020 року близько 13-ої години 30 хвилин, знаходячись в приміщенні аптеки ТОВ «Подорожник Закарпаття» в смт.Великий Березний, здійснив крадіжку антиперспіранта "Нівеа" та олійки "Джонсон Ніжність бавовни", під час вчинення ним крадіжки продавець відлучилась з приміщення аптеки, нікого в приміщенні не було, ніхто цього не бачив, потім також викрав 500 гривень, якими попередньо розрахувався за придбану воду. Повідомив, що про вчинене дуже шкодує, більше так робити не буде, вибачається перед потерпілою стороною, просить надати йому шанс.

У судовому засіданні 17 березня 2021 року представник потерпілої сторони ОСОБА_7 пояснила суду, що на записах камер відеоспостереження зафісковано, як ОСОБА_3 вчиняє крадіжку в приміщенні аптеки, в той день ОСОБА_3 обслуговувала продавець ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , зайшовши в приміщення аптеки, придбав воду "Малятко", поки продавець відлучилась до приміщення за водою, ОСОБА_3 вкрав антиперспірант та олійку, потім розрахувався за придбану воду купюрою 500 грн., надавши її продавцю, в той час, коли продавець відлучилась на іншу касу для надання ОСОБА_3 здачі, останній викрав ці 500 грн. ОСОБА_7 просила суд призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, представника потерпілої сторони та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, представника потерпілої сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд у відповідності до п. 1 ч. 1, ч.2 ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття, яке виразилось в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину, дав суду визнавальні показання, повідомив у відповідній послідовності обставини вчинених ним дій, усвідомив протиправність своєї поведінки, вибачився в судовому засіданні перед потерпілою стороною.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено. Суд не враховує в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів, оскільки відповідно до ст. 34 КК України та п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 № 7 рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив. П. 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК України. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує. З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів проти власності, а саме: за ч.1 ст.186, ч. 2 ст. 186 КК України, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, з кваліфікуючою ознакою повторність, а тому сторона обвинувачення безпідставно вказала в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, зокрема його молодий вік, те, що останній є раніше судимим, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліках, є непрацюючим, має посередню характеристику, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжує, а також дані висновку Великоберезнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, викладеного у досудовій доповіді, за яким застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 з метою виправлення та запобігання вчиненню ним повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, ризики вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є дуже високими.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд приходить до висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік з його реальним відбуванням буде відповідати меті, визначеній у ст.50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статі призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі було встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Враховуючи ту обставину, що злочин, який розглядається, вчинений ОСОБА_3 до постановлення вироку Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2020 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, і який набрав законної сили 21 січня 2021 року, відтак остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю злочинів - шляхом часткового складання покарань за цим та попереднім вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. В строк остаточно призначеного покарання слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Тому суд вбачає за належне визначити ОСОБА_3 покарання в порядку ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК Україниу виді трьох років позбавлення волі, і даним вироком у виді позбавлення волі на строк один рік, та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2020 року та під час підготовчого судового розгляду ухвалою Великоберезнянського районного суду від 19 січня 2021 року, відтак за вказаними судовими рішеннями ОСОБА_3 перебував під вартою з 26 листопада 2020 року по 20 березня 2021 року включно.

На даний час підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не вбачає, клопотань про обрання такого суду не подано, отже, питання щодо цього судом не розглядається, враховуючи в тому числі те, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року, що набрав законної сили 21 січня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня звернення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою з 25 серпня 2020 року по 27 жовтня 2020 року, з 26 листопада 2020 року по 20 березня 2021 року, та відбуте частково покарання за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року.

Речові докази:

- DVD+R диск з відеозаписом з камер спостереження, який долучено до матеріалів кримінального провадження - після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1