Справа № 126/1152/18
Провадження №11-кп/801/9/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора відділу Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 29.08.2019 року, яким

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком один рік з випробуванням.

Згідно п. 2 ч.1, п.3 ч.2 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_10 обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

громадянина України,

раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком один рік з випробуванням.

Згідно п. 2 ч.1, п.3 ч.2 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

Згідно вироку, 28.03.2018 року близько 3 год. в м. Бершадь Вінницької області по вул. Ярослава Мудрого біля території ринку, де розташований продуктовий кіоск з надписом «Buondi» протягом близько години обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючими правилами поведінки, моральності та добропристойності, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, з метою самоутвердження почали висловлюватись нецензурною лайкою на адресу продавця кіоску потерпілого ОСОБА_12 та погрожували йому фізичною розправою. Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_9 з особливою зухвалістю умисно ліктем розбив скляну вітрину кіоску, після чого він же спільно з ОСОБА_10 маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, почали брати з вітрини скляні пляшки з сиропом та кидати по ОСОБА_12 , спричинивши йому уламками скла тілесні ушкодження у вигляді порізів на лівій кисті. Після цього ОСОБА_9 взяв рекламний щит, який стояв поряд з кіоском та двічі кинув ним по рамі розбитої вітрини. Внаслідок вищевказаних хуліганський дій продавцю кіоску ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відносно неглибоких різаних ран на тильній поверхні 2-5-го пальців лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Також внаслідок цих хуліганських дій було пошкоджено майно належне потерпілому ОСОБА_13 , який є фізичною особою-підприємцем та згідно договору оренди від 01.11.2018 року орендує вищевказаний кіоск, чим завдано йому майнову шкоду на суму 5118 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст. 296 КК України, а також призначене їм покарання та застосування положень ст.75КК України, вказує на те, що у вироку в частині покладення на обвинуваченого передбачених ст.76КК України обов`язків є незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що при прийнятті рішення про можливість звільнення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції безпідставно не поклав на обвинувачених певні обов`язки, що передбачені п.1 ч.1 ст.76 КК України. Не зважаючи на те, що ч. 2 ст. 76 КК України не передбачає пунктів, що суд першої інстанції застосував неіснуючу норму КК України, а саме п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України.

Просить вирок у частині покладення на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обов`язків скасувати в частині не покладення обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України та ухвалити новий, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком один рік з випробуванням.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком один рік з випробуванням.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Заслухавши доповідь головуючого судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, думку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі, доводи апеляційної скарги прокурора, зазначає, що під час розгляду провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнавали повністю й щиро каялися в скоєному, що, враховуючи наведене, думку прокурора та обвинувачених, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювались.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленні порядку їх дослідження та роз`ясненні, при цьому, прокурору та обвинуваченому прав, судом першої інстанції учасникам судового розгляду роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що при встановленні порядку дослідження доказів, при роз`ясненні учасникам судового розгляду прав та обов`язків вимоги ст. 349 КПК України порушені не були. Тому, беручи до уваги положення ст. 404 КПК України апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, у тому числі, висновки суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, кваліфікації їх дій, відповідно, за ч.2 ст. 296 КК України, виду та строку призначеного покарання (позбавлення волі на строк один рік), а також застосування щодо обвинувачених положень ст. 75 КК України (один рік іспитового строку), не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими, такими, що узгоджуються з вимогами закону, і перевіряються лише в межах доводів апеляційної скарги про те, що суд, звільняючи на підставі ст. 75 КК України обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком безпідставно не поклав на них передбачені п.1 ч.1 ст.76 КК України обов`язки та застосував п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України, яка не передбачає пунктів, тобто застосував неіснуючу норму КК України.

Під час апеляційного розгляду справи обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що повністю визнають вину в скоєнні злочину, щиро каються у його вчиненні. Не заперечували щодо покладення на них передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто має бути ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні також повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції може скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок, а відповідно до статті 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо із цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до статті 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. У частині другій даної статті зазначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти інші обов`язки, у тому числі, й попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого.

Системний аналіз указаних вище норм КК України свідчить про те, що, призначивши обвинуваченій особі покарання у виді позбавлення волі, звільняючи її від його відбування з випробуванням з іспитовим строком і застосовуючи щодо неї вимоги ст. 76 КК України, суд зобов`язаний покласти на цю особу передбачені частиною першою цієї норми права обов`язки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, поклавши на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, вказаних вище вимог закону не дотримався.

Так, у порушення вимог передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, судом не покладено на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, що свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, незастосування закону, який підлягає застосуванню.

При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність покладення на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, колегія суддів бере до уваги таке.

Судом застосовано ч. 2 ст. 76 КК України, проте ч. 2 ст. 76 не передбачає пунктів, тобто суд першої інстанції застосував неіснуючу норму КК України замість п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України.

Тому, колегія суддів вважає, що вирок щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає частковому скасуванню, зокрема, у частині застосування щодо обвинувачених положень ст. 76 КК України, з ухваленням у цій частині нового вироку, яким на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

На підставі наведеного, викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи, як обґрунтовані, підлягають частковому задоволенню, а ухвалений щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вирок частковому скасуванню у частині застосування щодо них положень ст. 76 КК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування кримінального закону, який підлягає застосуванню, із ухваленням апеляційним судом у цій частині нового вироку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б впливали на законність та обґрунтованість висновків суду про доведеність вини, кваліфікацію дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вид та строк призначеного їм покарання та звільнення їх від відбування зі встановленням іспитового строку, й які є безумовною підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасування неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшення сум, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412- 414, 418,420КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 29.08.2019 року відносно

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , - скасувати у частині покладення судом обов"язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалити вирок, яким :

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком 1(один) рік з випробуванням.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком 1(один) рік з випробуванням.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом 3(трьох) місяців із дня його проголошення.

Копію вироку невідкладно вручити обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4