Дата документу 26.07.2021 Справа № 310/3098/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/3098/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/646/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська УВП (№11)»,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області),
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 7 червня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 5 серпня 2021 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з першим заступником керівника Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження у відношенні ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів.

За матеріалами провадження, ОСОБА_11 , в невстановлений час упродовж березня-квітня 2021 року, під час спілкування по мобільному телефону з ОСОБА_7 , який представився ОСОБА_11 «Зубаїром», отримав пропозицію від останнього, на заволодіння чужим майном шляхом обману разом з ним та невстановленою особою чоловічої статі, з метою збагачення, на яку ОСОБА_11 погодився.
Далі, з цією метою, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 11 квітня 2021 в вечірній час доби, знаходячись на території автовокзалу в місті Одеса за адресою: вул. Старостіна буд. 1-Б, місто Одеса, Одеська область, сіли на автобус, що прямував за маршрутом «Одеса-Бердянськ» та направились до міста Бердянськ, Запорізької області.
12 квітня 2021 року ОСОБА_11 та ОСОБА_7 приїхали на автовокзал, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , після чого направились до орендованої, для тимчасового проживання, квартири, що розташована за адресою: кв. АДРЕСА_4 .
У подальшому, 12 квітня 2021 року приблизно о 15:00 годин до потерпілої ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , на стаціонарний телефон зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником прокуратури та повідомив, що з вини доньки ОСОБА_12 трапилось ДТП. В ході телефонної розмови невідома особа повідомила потерпілій ОСОБА_12 , що для не притягнення її доньки до кримінальної відповідальності потрібно заплатити грошові кошти в розмірі 300000 гривень, на що потерпіла ОСОБА_12 погодилась.
Одразу після цього ОСОБА_7 отримав телефонний дзвінок від невстановленої в ході досудового розслідування особи, та в ході телефонної розмови отримав чіткий план вчинення шахрайства, на який останній погодився. Після розмови з невстановленою особою, ОСОБА_7 , з метою вчинення шахрайства у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, повідомив чіткий план вчинення шахрайства ОСОБА_11 , на що останній погодився.
У подальшому, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння грошовими коштами за попередньою змовою групою осіб, в великих розмірах, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за допомогою автомобіля служби таксі приблизно о 15 годині 30 хвилин прибули за адресою: АДРЕСА_6 . ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочинні дії спрямований на шахрайське заволодіння грошовими коштами за попередньою змовою групою осіб, в великих розмірах, увійшов до під`їзду вказаного будинку та, піднявшись до квартири АДРЕСА_7 , подзвонив у двері, де відчинила потерпіла ОСОБА_12 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність згідно заздалегідь розробленої шахрайської схеми, ОСОБА_11 представився помічником прокурора, після чого ОСОБА_12 повідомила, що на даний час вона має грошові кошти у розмірі 100000 гривень та кошти в сумі 200000 гривень віддасть ввечері. ОСОБА_11 , на вказану пропозицію погодився. Далі потерпіла ОСОБА_12 передала ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 100000 гривень, після чого ОСОБА_11 вийшов із приміщення вказаної квартири та пішов до автомобіля таксі в якому його чекав ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 виконали усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме шахрайське заволодіння грошовими коштами за попередньою змовою групою осіб, в розмірі 300000 гривень, однак кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки потерпіла вчасно звернулась до правоохоронних органів та не вистигла передати грошові кошти в розмірі 200000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.
12 квітня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000487 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 7-8).
13 квітня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 57-59).
Ухвалою слідчого судді від 15 квітня 2021 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 червня 2021 року.

Постановою керівника Бердянської окружної прокуратури від 4 червня 2021 року строк досудового розслідування продовжено до 12 липня 2021 року.

Посилаючись на те, що закінчити досудове слідство до спливу строків дії запобіжного заходу, тобто до 10 червня 2021 року не надається можливим, а підстави для зміни запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням волі для ОСОБА_7 відсутні, слідчий просив продовжити строк тримання останньому під вартою на 30 днів.

Задовольняючи клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпеку злочину та те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_8 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не в`язко до уваги те, що не має жодного доказу вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_7 , окрім того, останній має постійне місце проживання, середню освіту, характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, працює неофіційно, всіляко допомагає слідству та суду розібратися в ситуації, яка склалась, зобов`язується у разі обрання судом більш м`якого запобіжного заходу виконувати всі покладені на нього обв`язки.

Вказує, що слідчий в своєму клопотанні просив суд продовжити строк тримання під вартою на 30 днів, однак суд першої інстанції, задовольняючи клопотання слідчого, вийшов за межі клопотання, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 на 60 днів.

Зауважує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, підозрюваному ОСОБА_7 немає сенсу переховуватись від органів слідства або продовжувати злочинну діяльність, оскільки він розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

Зазначає, що утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою незаконне, а затримання необґрунтоване, жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України не доведений.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що підозра взагалі не підтверджена, ОСОБА_7 був лише поруч з особою, яка вчинила кримінальне правопорушення. Вказав, що суд першої інстанції повинен був розглянути можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану його захисником апеляційну скаргу, без надання доповнень.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що всі доводи та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є підтвердженими. Вказав, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 вже був скерований до суду першої інстанції та 13 липня 2021 року йому було в підготовчому судовому засіданні продовжено строк тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики існують та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтовано пред`явленої підозри ОСОБА_7 не беруться до уваги з боку апеляційного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування.

Наявні в матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталися події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 12 квітня 2021 року (а.с. 13-17); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 (а.с. 18-19); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (а.с. 20-21); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 (а.с. 22-23); протоколами пред`явлення особи для впізнання від 14 квітня 2021 року (а.с. 24-27, 28-31, 32-35); протоколом обшуку від 12 квітня 2021 року (а.с. 36-39).

Таким чином, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 і є достатнім для продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішується судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Відтак доводи щодо необґрунтованої пред`явленої підозри ОСОБА_7 є неприйнятними.

Доводи з приводу відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України також не є неслушними, у зв`язку із наступним.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, факт проживання та місця реєстрації у місті Одесі, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». При оцінці ризиків переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 раніше судимий, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, середню освіту, характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, неофіційно працює, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з тим, доводи захисника з приводу того, що судом першої інстанції продовжено строк запобіжного заходу ОСОБА_7 за межами клопотання слідчого є обґрунтованими та вмотивованими.

Так, як вбачається із резолютивної частини клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, орган досудового розслідування просить продовжити підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою строком на 30 днів (а.с. 6).

Проте, ухвалою суду першої інстанції підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено строк запобіжного заходу на строк 60 днів, тобто з 7 червня по 5 серпня 2021 року включно, що виходить за межі строку, на який просив слідчий продовжити запобіжний захід (а.с. 90-93).

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Із постанови керівника Бердянської окружної прокуратури від 4 червня 2021 року випливає, що строк досудового слідства у кримінальному провадженні №0000487 від 12 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України продовжено до 12 липня 2021 року (а.с. 79-83).

Таким чином, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінально - процесуального закону, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 строк запобіжного заходу до 5 серпня 2021 року включно, а не до 6 липня 2021 року включно.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 7 червня 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 5 серпня 2021 року включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за погодженням з першим заступником керівника Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000487 від 12 квітня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України не строк до 6 липня 2021 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 6 липня 2021 року.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4