Справа № 606/48/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000098, внесеного 02.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 0000099, внесеного 02.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого:

16 грудня 2020 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.126 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначені кримінальні провадження,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2020 року близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи у приватному будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел завдати фізичного болю своїй співмешканці ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 27 листопада 2020 року близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи у приватному будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, з метою завдання фізичного болю своїй співмешканці ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , наніс один удар долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_5 . Внаслідок вказаного умисного удару ОСОБА_3 завдав останній фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України - умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Крім того, 27 листопада 2020 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи у приватному будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел завдати фізичного болю своїй матері ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 27 листопада 2020 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи у приватному будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, з метою завдання фізичного болю своїй матері ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , штовхнув останню, внаслідок чого ОСОБА_6 втратила рівновагу та впала на підлогу. У цей же час, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на завдання фізичного болю, наніс один умисний удар правою ногою в пахову ділянку тулуба ОСОБА_6 . Внаслідок вказаного умисного удару ОСОБА_3 завдав останній фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України - умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні описаних в обвинувальних актах кримінальних правопорушень визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, за обставин, викладених у обвинувальних актах, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 винен в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно статті 12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, особа винного, його вік, стан здоров`я, а також те, що такий раніше судимий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, задовільно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність у потерпілих претензій до обвинуваченого, його поведінку до, під час та після вчиненого правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт.

Крім цього, суд враховує те, що ОСОБА_3 , згідно вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2020 року засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесяти)годин громадських робіт, які він не відбув.

Зважаючи на те, що кримінальні правопорушення за цим вироком вчинені ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком, більш суворим призначеним за даним вироком, за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2020 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1