Номер провадження: 11-сс/813/976/21
Номер справи місцевого суду: 946/4331/21 1-кс/946/1443/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2021 рокупро застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000523 від 03.06.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, -

встановив:

З представлених в апеляційний суд матеріалів вбачається, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000523, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.342 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2021 року о 01:00 год., поліцейські роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП сержант поліції ОСОБА_9 та старший сержант поліції ОСОБА_10 , будучи працівниками правоохоронного органу, виконуючи свої службові обов`язки, перебуваючи на службовому автомобілі марки «Reno» моделі «Daster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на маршруті патрулювання у складі екіпажу Океан-102 та знаходячись на перехресті вул. Аеродромне шосе та вул. Болградське шосе в м. Ізмаїл Одеської області, ними був помічений автомобіль марки «Opel Vectra», литовській реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався на великій швидкості, після чого останніми було прийнято рішення про зупинку даного автомобіля. Зупинивши вищевказаний автомобіль біля магазину «Крамниця», який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Болградська, 60, відносно водія даного автомобіля ОСОБА_11 було складено адміністративний протокол за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом за відсутністю водійського посвідчення. Побачивши дані дії працівників правоохоронного органу пасажир вищевказаного автомобіля марки «Opel Vectra» ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що поліцейський роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_10 , будучи одягненим у формений одяг, знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, під час спілкування з ним ОСОБА_8 почав виражатися нецензурною лайкою, ганьбив форму працівника поліції, заважав працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки та не реагував на зауваження поліцейських про неприпустимість такої поведінки, внаслідок чого до останнього були застосовані заходи примусу, а саме фізичний вплив та спеціальний засіб кайданки згідно ст.ст. 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію». Після чого ОСОБА_8 було посаджено до службового автомобіля поліцейських для припинення його протиправних дій та подальшого доставлення до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення, в ході чого у ОСОБА_8 виник намір, спрямований на опір відносно працівника правоохоронного органу, а саме поліцейському роти з обслуговуванням в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_10 , якому ОСОБА_8 умисно наніс один удар правою ногою в область нижньої щелепи з правої сторони.
03.06.2021 року ОСОБА_8 затриманий, в порядку ст.208 КПК України, та цього ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, за ознаками опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
04.06.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладанням відповідних обов`язків.
Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2021 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 02.08.2021 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на існування ризиків: можливих спроб переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, а також можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. Захисник посилається на відсутність ризиків, які слугують підставою для застосування цілодобового домашнього арешту, а також на неврахування даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК.
Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, щона думку колегії суддів свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протокол огляду місця події, протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколи допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також інші матеріали кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, слугують підставами для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який в даному провадженні не можна вважати непомірним.

Сторона захисту в апеляційній скарзі не заперечує обґрунтованість підозри.

Апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині не доведення ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, апеляційний суд враховує те, що він офіційно не працевлаштований, законних джерел отримання доходу, на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному злочину, дані про особу підозрюваного, відповідно до яких останній офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що вірно зазначено в оскарженій ухвалі.

Доводи захисника щодо неможливості у зв`язку із застосуванням цілодобового домашнього арешту працювати підозрюваним та утримувати свою родину, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки офіційного документального підтвердження про працевлаштування ОСОБА_8 стороною захисту суду не надано. Крім того, згідно пояснень підозрюваного, його дружина працевлаштована, у зв`язку із чим родина підозрюваного не позбавлена матеріального забезпечення.

Доводи захисника стосовно не доведення ризику впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя послався на існування лише ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом, а сторона захисту не надала доказів, що обраний запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують перебування підозрюваного під домашнім арештом цілодобового.

Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2021 року, якоюпідозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000523 від 03.06.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4