ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/202/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Справа № 953/326/21 Слідчий суддя: ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.01.2021 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000016 від 08.01.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.01.2021 клопотання прокурора задоволено.

Накладено арешт на автомобіль «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 .
Визначено, що зберігання арештованого майна здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» - на території спеціального майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 107-а.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення місця зберігання транспортного засобу за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 107-а та прийняти нове рішення, яким передати вилучений автомобіль «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала слідчого судді є протиправною в частині визначення місця зберігання транспортного засобу, виходячи з наступного.

По-перше, автомобіль «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 було вилучено під час огляду місця події 07.01.2021, проте з клопотанням про накладення арешту прокурор звернувся 12.01.2021, тобто через сплив чотирьох днів після закінчення строку, визначеному частиною 5 статті 171 КПК України.
По-друге, власник транспортного засобу ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд клопотання слідчого про арешт майна за її відсутності, проти арешту не заперечувала, при цьому просила передати автомобіль їй на відповідальне зберігання, не передавати його на спецмайданчик.
ОСОБА_6 вважала, що визначення судом місця зберігання транспортного засобу за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 107-а не є співрозмірним обмеженням права власності завданню кримінального провадження, оскільки вказаний автомобіль, перебуваючи на зберіганні на відкритому автомайданчику, зазнає пошкоджень від природних явищ у вигляді снігу, морозу, дощу, спеки та інших фізичних факторів. Зберігання транспортного засобу в таких умовах при наявному у ОСОБА_6 житлового будинку із власним гаражем є недоцільним та таким, що буде обмежувати право власності останньої, оскільки внаслідок завдання описаних погіршень автомобілю, ОСОБА_6 буде вимушена витрачати грошові кошти на проведення відновлювального ремонту автомобіля.
ОСОБА_6 також вважала можливим змінити місце зберігання вилученого автомобіля, передавши їй на відповідальне зберігання зазначений автомобіль, з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку та наданням можливості експерту провести огляд транспортного засобу за місцем його зберігання, попередивши його про кримінальному відповідальність за статтею 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000016, відомості про яке внесені до ЄРДР 08.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що підставами для реєстрації відповідних відомостей до ЄРДР слугували матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень щодо наступних обставин: 07.01.2021 близько 21 год. 50 хв. за адресою: м. Харків, Мереф`янське шосе, 21-А, сталося зіткнення автомобіля «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з автомобілем ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_2 під керуванням невстановленої особи, в подальшому відбулося зіткнення вказаного автомобілю з автомобілем ВАЗ 2103 р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній з`їхав до кювету, здійснивши наїзд на перешкоду дерево, в результаті чого водій автомобіля ВАЗ 21013 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_8 та двоє пасажирів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.01.2021-08.01.2021 транспортні засоби направлено на спеціальний майданчик, розташований за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 107-а.
Задовольняючи клопотання прокурора відділу 09/2/2 Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 про арешт майна в кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що вилучений транспортний засіб може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що на час розгляду клопотання прокурора слідчим суддею існувала, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що вилучене під час проведення огляду місця події 07.01.2021-08.01.2021 майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки має ознаки речового доказу, і для забезпечення його збереження та проведення автотехнічної експертизи необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України та можливо використовувати як доказ у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що після проведення призначених органом досудового розслідування експертиз, власник майна не позбавлений можливості в порядку статті 174 КПК України ставити питання про скасування арешту майна.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення прокурором строку звернення до суду з клопотанням про арешт майна не відповідають матеріалам справи та не свідчать про необґрунтованість судового рішення, з огляду на таке.
Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Частиною 5 статті 115 КПК України визначено, що якщо закінчення строку, який обчисляється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважає наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
З матеріалів, доданих до клопотання про арешт майна, вбачається, що огляд місця дорожньо-транспортної пригоди та вилучення автомобіля «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 , відбувся 07.01.2021-08.01.2021.
Відповідно до статті 73 КЗпП «Святкові і неробочі дні», на підприємствах, в установах, організаціях робота не проводиться у такі святкові та неробочі дні:

7 січня Різдво Христове (для християн східного обряду).

Водночас, розпорядженням КМУ про перенесення робочих днів у 2021 році, робочий день з п`ятниці 8 січня перенесено на суботу 16 січня.

За таких обставин, перший робочий день після вилучення зазначеного автомобіля відповідно до вимог статті 171 КПК України був 11.01.2021.

З клопотанням прокурор звернувся до слідчого судді 11.01.2021 та в цей же день зареєстровано судом першої інстанції, тобто у строки, визначені КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , які давали б беззаперечні підстави суду апеляційної інстанції прийти до висновку про наявність правових підстав для зміни способу арешту майна та зміни місця зберігання автомобілю «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 , відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.01.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: