Справа № 683/183/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Старокостянтинові Хмельницької області кримінальне провадження за № 0000364 від 05 листопада 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Семиреньки Старокостянтинівського району Хмельницької області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

встановив:

23 жовтня 2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладений трудовий договір, згідно якого ОСОБА_6 прийнято на роботу продавцем з реалізації тютюнових товарів та напоїв у торгівельному кіоску № НОМЕР_1 , що по

АДРЕСА_3 .

Крім цього, 23 жовтня 2020 року між ФОП ОСОБА_7 , з однієї сторони, та ОСОБА_6 , з іншої сторони, укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого останній взяв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення неушкодженості і цілісності довірених йому матеріальних цінностей, в зв`язку з чим зобов`язувався дбайливо відноситись до переданих йому для збереження або для інших цілей матеріальних цінностей і вживати заходів щодо запобігання збитку; вчасно повідомляти про всі обставини, що загрожують забезпеченню неушкодженості довірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові й інші звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Також, для забезпечення здійснення своїх функціональних обов`язків в частині вчасного здійснення замовлень товару, 23 жовтня 2020 року ФОП ОСОБА_7 надав для ОСОБА_6 в службове

користування мобільний телефон марки «ASUS» моделі «ZB500KG», вартістю 1133 грн. 33 коп., без права передачі останнього стороннім особам.

В подальшому, 31 жовтня 2020 року у другій половині дня ОСОБА_6 , знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні торгівельного кіоску № 8 по

АДРЕСА_3 , будучи матеріально-відповідальною особою, яка несе повну матеріальну відповідальність за ввірене їй майно, маючи в касі торгівельного кіоску готівкові грошові кошти за реалізований упродовж робочого дня товар, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді привласнення ввіреного йому майна, а саме: частини грошових коштів, всупереч вимогам договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, шляхом вільного доступу із каси кіоску взяв грошові кошти в сумі 2160 грн., які в подальшому привласнив та використав на власні потреби.

Окрім того, наприкінці дня 31 жовтня 2020 року ОСОБА_6 , будучи матеріально-відповідальною особою, яка несе повну матеріальну відповідальність за ввірене їй майно, знаходячись поблизу торгівельного кіоску № 8 по АДРЕСА_3 , маючи при собі мобільний телефон марки «ASUS» моделі «ZB500KG», вартістю 1133 грн. 33 коп., який 23 жовтня 2020 року ФОП ОСОБА_7 надав для нього в службове користування без права передачі останнього стороннім особам, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді розтрати ввіреного йому чужого майна, умисно, безплатно передав у власність ОСОБА_8 .

Таким чином ОСОБА_6 , будучи матеріально-відповідальною особою, яка несе повну матеріальну відповідальність за ввірене їй майно, умисно, протиправно здійснив привласнення та розтрату ввіреного йому чужого майна, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 3293 грн. 33 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 розкаявся у вчиненному суспільно небезпечному діянні та надав суду показання про те, що з 23 жовтня 2020 року працював у ФОП ОСОБА_7 продавцем в торгівельному кіоску № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 . Одночасно з ним був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Йому також був ввірений службовий мобільний телефон марки «ASUS» моделі «ZB500KG». 31 жовтня 2020 року він взяв на власні потреби виручку від реалізації товару в сумі 2160 грн., а вищевказаний службовий мобільний телефон безоплатно віддав знайомому ОСОБА_8 . Повідомив, що частково відшкодував шкоду в розмірі привласнених 1060 грн., зобов`язується повернути решту привласнених 1100 грн.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 підтвердив часткове відшкодування майнової шкоди, просив задовольнити цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого решти привласнених грошових коштів в розмірі 1100 грн.

Оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, а також те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції немає, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що дії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , що виразились у привласненні та розтраті чужого майна, яке було ввірене особі мали місце. Зазначені дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, являється особою молодого віку, вказав на наявність заборгованості по заробітній платі за роботу у ФОП

ОСОБА_6 , на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю реєстрації характеризується позитивно, сторона потерпілого не наполягала на суворому покаранні.

Повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди визнаються судом обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 не встановлено.

Із врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 191 КК України із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю. Суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, вважає допустимим звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини першої та пунктом 2 частини другої статті 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілому завдана майнова шкода, тому позов в частині невідшкодованої суми в розмірі 1100 грн. підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) в сумі 653 грн. 80 коп. у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та призначити йому основне покарання у виді обмеження волі строком один рік та додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю, строком один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку один рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1100 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 653 грн. 80 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «ASUS» моделі «ZB500KG» - повернути потерпілому ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Honor 7A» моделі «DVA-C22» - залишити ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя