ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000051, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любиковичі Сарненського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого 24 листопада 2020 року вироком Рівненського районного суду Рівненської області за ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, призначено іспитовий строк на термін 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 у точно не встановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 22 грудня 2019 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, знаходячись у салоні пасажирського вагону військового ешелону на території лінійної пасажирської залізничної станції «Овадне» Рівненської дирекції Львівської залізниці, що розташована у селі Овадне Володимир-Волинського району Волинської області на лінії Ковель-Сапіжанка між станціями Турійськ (19 км) та Володимир-Волинський (10 км), у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 123-124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою протиправного збагачення за рахунок військового майна, передбачаючи, що внаслідок цих дій державі буде завдано шкоду, побачивши на полиці вагону монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 № НОМЕР_2 , в чохлі, залишкова вартість якого становила НОМЕР_3 , 40 грн., достовірно знаючи, що даний монокуляр перебуває у власності військової частини та є військовим майном, користуючись відсутністю поруч сторонніх осіб, таємно взяв зазначений монокуляр і виніс на вулицю, після чого з метою його приховування помістив до сумки військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились у викраденні військовослужбовцем іншого військового майна вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.410 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість визнав повністю, щиро покаявся. Підтвердив фактичні обставини про вчинення ним крадіжки з пасажирського вагону військового ешелону монокуляру нічного бачення AN/PVS-14 № НОМЕР_2 в чохлі, залишкова вартість якого становила НОМЕР_3 , 40 грн., з подальшим його приховуванням в сумці військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 . Вказав, що вказаний злочин дійсно вчинив з корисливих мотивів у зв`язку із важким матеріальним становищем через загрозу стягнення з нього великої суми банківської кредитної заборгованості. У вчиненому щиро покаявся, просив суворо його не карати. Зазначив, що кримінальним правопорушенням тяжких наслідків не заподіяно, монокуляр повернуто військовій частині. Бажає надалі чесно продовжити проходження військової служби.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи наявні докази, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною повністю, а кваліфікацію його дій вірною.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.410 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин.

Проте також суд зважає і на те, що дане кримінальне правопорушення тяжких наслідків для Збройних Сил України та державних інтересів не заподіяло. За змістом обвинувального акту шкода на загальну суму 51190 гривень 40 копійок була відшкодована повністю.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не одружений та дітей не має. Є військовослужбовцем, брав участь у антитерористичній операції та має статус учасника бойових дій. За місцем служби характеризується позитивно, має велику кількість відзнак та подяк за проявлені патріотизм, мужність та самовідданість у проведенні АТО, вагомий внесок у збереження територіальної цілісності та незалежності України. Неодноразово нагороджувався грамотами за старанність, розумну ініціативу, професіоналізм та сумлінне виконання службових обов`язків. Отримував нагороди. За місцем проживання також характеризується позитивно.

За матеріалами складеної Сарненським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» у Рівненській області досудової доповіді у справі від 02 квітня 2021 року встановлено, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, користується авторитетом серед односельців. Доброзичливий, працелюбний, сумлінний, приймає активну участь у громадському житті села. Скарг з боку сусідів та односельців на поведінку ОСОБА_5 не надходило. Проживає разом із матір`ю та братом. На обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За встановлених обставин орган пробації прийшов до висновку про те, що ризик небезпеки ОСОБА_5 для суспільства оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, спосіб його життя та побут, історію правопорушень та ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеки для суспільства.

Проте також судом встановлено, що ОСОБА_5 є судимий, його було засуджено 24 листопада 2020 року вироком Рівненського районного суду Рівненської області за вчинення у період до 26 червня 2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.1 ст.263 КК України, призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, призначено іспитовий строк на термін 2 роки.
Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому в даній справі злочин до ухвалення вироку Рівненським районним судом Волинської області від 24 листопада 2020 року, покарання призначається за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів.
При встановленні розміру покарання обвинуваченому суд також враховує його суб`єктивне відношення до вчиненого, а саме те, що у вчиненні кримінального правопорушення він покаявся, усвідомив наслідки вчиненого.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого кримінального правопорушення.

Виявом справедливості при призначенні покарання є питання його відповідності вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому балансі із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Беручи до уваги викладене, враховуючи всі пом`якшуючі обставини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку сторони публічного обвинувачення та сторони захисту, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, стан сім`ї, відношення до вчиненого, тяжкість злочину згідно ст.12 КК України, а разом з тим із врахуванням попередньої судимості ОСОБА_5 , яка не знята та не погашена у встановленому законом порядку, суд приймає до уваги положення ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення основного покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі.
Частинами 2, 4 ст.52 КК України встановлено, що додатковим покаранням є, зокрема, позбавлення військового, спеціального звання.
За одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.54 КК України, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Оскільки ОСОБА_5 має військове звання сержант і засуджується за особливо тяжкий злочин, то відповідно до положень ст.54 КК України суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення військового звання сержант.
Однак, при призначенні покарання суд виходить і з положень ст.50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного та його поведінка після цього, оскільки він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, після вчинення злочину усвідомив його наслідки.
Вказані обставини дають підстави вважати про відсутність будь-яких перешкод, які б не давали можливості обвинуваченому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи нових кримінальних правопорушень.
Таким чином із врахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, наявності кількох обставин, які його пом`якшують, а разом з тим позитивних характеристик ОСОБА_5 , що свідчить також про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого та особи обвинуваченого; відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд вбачає підстави для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.
Обране обвинуваченому таке покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його можливого виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.
Особі, щодо якої було застосовано звільнення від покарання з іспитовим строком, і яка вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком, суд призначає остаточне покарання згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України, а також має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням (правова позиція Об`єднаної палати ККС ВС у справі № 199/1496/17, постанова від 23 вересня 2019 року).

Накладений у справі арешт слід скасувати, долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України, а судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.65, 75, 76 КК України, 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням військового звання сержант.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2020 року, більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням військового звання сержант.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язатиОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_5 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_9 від 10 липня 2020 року.

Речові докази:

-речі, вилучені 26 червня 2020 року в ході проведення освідування ОСОБА_5 , а саме латексні рукавиці, в яких слідчим проводилось освідування затриманого, контрольний зразок марлевого бинта, яким проводились змиви з рук затриманого, два окремі відрізки марлевого бинта зі змивами з правої та лівої кистей рук ОСОБА_5 , відібраний для можливості порівняння зразок спеціальної хімічної речовини Промінь-1, які передані згідно постанови слідчого від 27 січня 2020 року на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Львові - знищити;

-монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 № НОМЕР_2 , в чохлі, який переданий згідно постанови слідчого від 27 січня 2021 року на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Львові - повернути до військової частини НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , у якому міститься сім-картка за номером: НОМЕР_6 та сім-карта за номером: НОМЕР_7 та дві банківські картки КБ «ПриватБанк» з номерами НОМЕР_8 та НОМЕР_9 , які передані згідно постанови слідчого від 27 січня 2021 року на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Львові - повернути власнику ОСОБА_5 ;
-грошові кошти у розмірі 27000 (двадцять сім тисяч) гривень, а саме: 54 купюри номіналом по 500 гривень з такими серіями та номерами:БВ8139250; ХЖ0529863, БГ9458788, АИ4152273, ХВ3503452, ХИ7463303, ББ8298565, БВ7414788, БВ2164697, БВ2164694, БВ2164702, ХГ3326974, ХБ5375805, ХИ8590182, ХВ8870496, ХИ3652969, ВБ0381313, БВ7414609, ЛГ6191142, АИ6947539, АИ6947536, ХБ4864841, АГ8619123, ХИ2570436, ХД5518588, ХЄ4446575, БВ7083893, БВ2164705, БВ2164703, БВ2164704, ХЗ4442466, АЗ1168995, АЄ9127664, ХИ1208156, ХГ8037896, ХГ5830325, АЗ0421062, ЦБ6840274, ХГ7929254, ФГ3659583, БА4568429, ЛЗ3469612, ХБ7688144, БА5044784, АИ5219392, ФД4958659, УГ2257028, УГ7419306, СЗ7691104, ФД9862594, ВЗ8752558, СД5250846, ФД2166044, ФД2907023, які передані на відповідальне зберігання до Західного регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» згідно акту прийому-передачі майна на зберігання від 12 лютого 2021 року - повернути 6 управлінню ГУ ВКР ДКР СБ України (6 управління ДВКР СБУ);

-мобільний телефон марки «REDMI», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , у якому міститься сім-картка за номером: НОМЕР_12 та сім-карта за номером: НОМЕР_13 , які передані згідно постанови слідчого від 27 січня 2021 року на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Львові - повернути його власнику ОСОБА_8 .
Стягнути із засудженого ОСОБА_5 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 3105 (три тисячі сто п`ять гривень) грн. 55 коп., з яких: 817, 25 грн. за проведення товарознавчої експертизи №3.2-910/20 від 26 серпня 2020 року; 2288, 30 грн.за проведення експертизи спеціальних хімічних речовин №2.1-968/20 від 14 серпня 2020 року.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1