УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000204 від 28.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 28.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування та проведення негласних слідчих (розшукових) дій, отримана інформація, що з квітня 2020 року у м. Одесі діє злочинна організація, створена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою громадян України, Російської Федерації та Молдови, яка функціонує по теперішній час.

Суть діяльності злочинної організації полягає у створенні та забезпеченні діяльності на території міста Одеси угрупування - «кулл-центру», члени якого за допомогою SIP телефонії зв`язуються з потерпілими, вводять їх в оману, представляючись співробітниками банківської установи, входять у довіру та під оманливим приводом схиляють останніх до перерахування власних коштів на банківські рахунки, які належать невстановленим учасникам злочинної організації.

Під час документування злочинної діяльності вказаної групи осіб, 28.07.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено, речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.

В обґрунтування накладення арешту на вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно сторона обвинувачення зазначає те, що задля забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема огляди вилученого майна, судові експертизи, що в подальшому надасть можливість слідству, використати вказане майно як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає поверненню з наступних підстав.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Так, клопотанні сторони обвинувачення не конкретизовано яке відношення наведені у клопотанні речі мають саме до цього кримінального провадження.
В клопотанні також не зазначено хто є власниками вилученого майна, а також не вказано яке відношення особи, у яких майно було вилучене, мають до кримінального провадження. Власником приміщення, відповідно до матеріалів клопотання, є ОСОБА_6 , проте з клопотання не вбачається яке відношення вказана особа має до кримінальних правопорушень.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що у клопотанні сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за АДРЕСА_1 . Разом з тим, відповідно до долученого протоколу обшуку, обшук був проведений за адресою: АДРЕСА_2 .
Беручи до уваги викладені обставини у сукупності, на думку слідчого судді, подане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, для належного оформлення відповідного клопотання, з належним зазначенням та відповідним обґрунтуванням необхідності дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в рамках такого кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000204 від 28.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1