Справа № 199/4709/21
ВИРОК
іменем України
2021 року липня місяця 01 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000214 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2021, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 та проживаючого у квартирі АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-19.04.2017 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 125, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 5 років з конфіскацією майна. На підставі постанови Верховного Суду від 05.12.2018 Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року щодо ОСОБА_3 залишено без зміни, а ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року щодо останнього в порядку ч. 2 ст. 433 КПК змінена. На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зараховано ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 листопада 2016 року по 21 листопада 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2020 року На підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з ВК № 94, не відбутий строк: 9 місяців 13 днів,

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що у невстановленому часі та місці, невідома особа здійснила підробку водійського посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , шляхом видалення первинної фотокартки, та вклеєння на її місце фотокартки з зображенням ОСОБА_3 .

В подальшому, у невстановленому часі та місці, невідома особа передала ОСОБА_3 у користування водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , з вклеєною фотокарткою з зображенням ОСОБА_3 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, а саме вищевказаного водійського посвідчення.

Згідно п.2 постанови кабінету міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» від 8 травня 1993 р. № 340 - «Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами», згідно п.51 «Централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки»

04.06.2021, близько 08:10 ОСОБА_3 , утримуючи при собі підроблене водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на використання завідомо підробленого документу, достовірно знаючи про те, що вказане водійське посвідчення підроблене, рухався на автомобілі MITSUBISI LANCER номерний знак НОМЕР_2 , та біля будинку №71 по проспекту Слобожанський в місті Дніпро був помічений співробітниками патрульної поліції, які згідно п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» зупинили вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на вимогу співробітників патрульної поліції надати документ, що посвідчує право ОСОБА_3 на керування транспортним засобом, пред`явив для перевірки підроблене водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 .

Під час перевірки вищевказаного водійського посвідчення у поліцейського Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 виник сумнів в дійсності вказаного документу, через що останнім було викликано СОГ відділення поліції №1 Дніпровського РУП.

Так, 04.06.2021 в період часу з 08:50 по 09:10 години, в ході проведення огляду місця події біля будинку №71 по проспекту Слобожанському в місті Дніпро, слідчим СВ ВП №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, було вилучено підроблене водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 .

Бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

До первинного змісту реквізитів посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , внесені зміни шляхом зміни фотокартки: первинна фотокартка видалена (відірвана з частиною поверхні підкладки бланку), після чого на її місце вклеєна інша. Ознак внесення змін (підчистка, дописка, травлення, виправлення тощо) до первинного змісту інших реквізитів посвідчення не виявлено. До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього. Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України, як такі що виразилися у використані завідомо підробленого документу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, вчинив нове кримінальне правопорушення через досить короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило.

Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 його каяття, оскільки його каяття висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж покарання ОСОБА_3 у виді штрафу, який є найбільш м`яким видом кримінального покарання, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України, та не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання. При призначенні саме даного виду покарання суд враховує й те, що злочин обвинуваченим було вчинено через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, наведене свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень та небажання ставати на шлях виправлення, що у свою чергу свідчить про неможливість застосування вимог ст.ст. 75,76 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи в сумі 1029 ( тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

Речовий доказ:

- підроблене посвідчення водія, заповнене на ім`я ОСОБА_4 та сейф-пакет з № 5356440, який знаходить в камері схову ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ( квитанція № 02045 ) знищити. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 -Почтовик

01.07.2021