Справа № 567/1302/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Застав"я Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, працюючого у ФОП ОСОБА_7 , з професійно-технічною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

встановив :

ОСОБА_6 11 серпня 2020 року близько 15 години 50 хвилин, у світлу пору доби, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пунктів 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, керуючи вантажним фургоном «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Вигін в с.Межиріч Острозького району Рівненської області, зі сторони с.Кунів Ізяславського району Хмельницької області в напрямку м.Острог Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху у вигляді гужового транспорту під керуванням ОСОБА_8 , котрий рухався попереду в попутному напрямку відносно руху вантажного фургона, не дотримався з ним безпечної дистанції, негайно не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на вищевказаний гужовий транспорт, хоча мав технічну можливість цього уникнути при своєчасному прийнятті мір до реагування.
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій гужового транспорту ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні Острозької ЦРЛ, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, який вимагає від водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, пункту 13.1 Правил дорожнього руху, який вимагає від водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу, а також пункту 13.3 Правил дорожнього руху, який вимагає від водія під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду, дотримання безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху - знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України винним себе визнав повністю. Показав, що в його користуванні перебуває автомобіль «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 і 11.08.2020 близько 15:50 год., він, керуючи вказаним автомобілем рухався в напрямку м.Острог з с.Кунів Ізяславського району Хмельницької області.

Вказує, що видимість була добра та йому було видно гужовий транспорт, який також рухався по дорозі. Зазначив, що в с.Межиріч Рівненського району Рівненської області, коли він почав маневр обгону, то йому на зустріч виїхав автомобіль в зв"язку з чим він був змушений повернутись на свою смугу руху, де допустив зіткнення з гужовим транспортом під керуванням ОСОБА_8 . Вказує, що вживав заходів для уникнення зіткнення, з"їхавши вправо, однак уникнути зіткенння йому не вдалося, внаслідок чого вдарив лівою передньою частиною свого автомобіля задню праву частину гужової підводи. Після ДТП він викликав швидку потерпілому на намагався надати йому першу медичну допомогу до її прибуття. В подальшому, на місце події прибула швидка медична допомога та поліція.

Вказує, що він повністю оплатив перебування та лікування потерпілого в лікарні, а також відшкодував витрати на його поховання та встановлення пам"ятника.

У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати та не позбавляти волі і права керування, оскільки він працює водієм та позбавлення права керування залишить його без засобів для існування.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що на даний час майнову та моральну шкоду їй відшкодовано повністю та підтвердила надання розписки про повне відшкодування шкоди.
Вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити без реального позбавлення волі.

Аналізуючи покази обвинуваченого суд вважає їх допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор, потерпіла, обвинувачений та захисник, вважають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначені покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином санкція якого передбачає визначений вид покарання - позбавлення волі.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що він по місцю проживання, згідно із характеристикою Зорянської сільської ради від 12.08.2020, характеризується позитивно, проживає з батьками, скарг та заяв щодо нього до сільської ради не надходило.

Згідно характеристики ПП «Кухаревич» вбачається, що ОСОБА_6 в 2019 році був прийнятий на роботу водієм у вказаному підприємстві. За місцем роботи характеризується позитивно.

Згідно довідки КНП «Рівненська ЦРЛ» від 25.11.2020 встановлено, що ОСОБА_6 на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.
Згідно вимоги ДІАП ГУНП в Рівненській області встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий.
Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної Рівненським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_6 проживає з батьками, братами, сестрою та бабою, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, відносини з раніше судимими особами не підтримує. З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Відповідно до статті 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, а також добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд, зваживши всі обставини кримінального провадження, враховує, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин з необережності, порушив вимоги Правил дорожнього руху, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди з настанням тяжких незворотних наслідків.
Разом з тим, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та врахувавши дані про особу винного, який раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку, визнав свою вину, вибачився перед потерпілою, відшкодував завдану шкоду, а також взявши до уваги думку потерпілої, яка просила не позбавляти його волі, та поведінку ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення, який вчинив дії, направлені на надання допомоги потерпілому, його щире каяття суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та на підставі ст.75 КК України вважає доцільним звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
Дане покарання відповідає вимогам ст.50, 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про доцільність позбавлення ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами суд виходить з наступного.

Згідно п.20, 21 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, і з огляду на ці обставини визначати доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд враховує, що ОСОБА_6 допустив порушення положень ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Одночасно, враховуючи відсутність у даному кримінальному провадженні обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_6 працює водієм, що є єдиним джерелом його доходу та безпосередньо пов"язане з правом керування транспортними засобами, а тому призначення додаткового покарання призведе до втрати ним роботи та засобів до існування, суд вважає не доцільним призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.122 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на залучення експертів та проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженню складають 7845,60 грн., а відтак, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Острозького районного суду від 14.08.2020, а саме арешт вантажного фургону марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 та гужового возу, підлягають скасуванню відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, а вказані транспортні засоби, який є речовими доказами, підлягають поверненню законним володільцям.

Керуючись статтями 118, 124, 349, 368, 369, 370, 374 КПК України,

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Покласти на ОСОБА_6 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 7845 (сім тисяч вісімсот сорок п"ять) грн. 60 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 14.08.2020, а саме арешт вантажного фургону марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 та гужового возу.

Речові докази у кримінальному провадженні - вантажний фургон марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику транспортних засобів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, після вступу вироку в законну силу повернути володільцю ОСОБА_6 , гужовий віз (без маркувальних та розпізнавальних знаків), що належав ОСОБА_8 та зберігається на майданчику транспортних засобів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1