ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1180/21 Справа № 173/3073/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
потерпілої ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000933 від 08 листопада 2019 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_7 08 листопада 2019 року близько 20 години 50 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 , почув від своєї дружини - ОСОБА_12 інформацію про те, що до їх домоволодіння прийшли три чоловіка (серед яких був ОСОБА_13 ), які вимагають від неї грошові кошти у сумі 100 гривень за раніше знайдений та повернутий їй паспорт громадянина України. Отримавши вищезазначену інформацію, ОСОБА_7 , маючи можливість звернутись за отриманням допомоги до правоохоронних органів з метою припинення правопорушення, знехтував цивілізованим способом вирішення проблем, керуючись почуттям глибокої образи, прийшов у агресивний стан, після чого у нього виникло бажання на заподіяння смерті людині за допомогою ножа побутового призначення, який він взяв у праву руку, зі столу на кухні та близько 20 години 55 хвилин 08 листопада 2019 року вийшов за межі свого домоволодіння, де побачив трьох чоловіків, серед яких упізнав раніше знайомого ОСОБА_13 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та розуміючи, що саме ОСОБА_13 вимагає гроші у його дружини ОСОБА_12 , визначив його об`єктом свого злочинного посягання. У свою чергу ОСОБА_13 разом із другим чоловіком ОСОБА_14 та не встановленою слідством особою, побачивши у руці ОСОБА_7 ніж, та здійснені ним активні дії, які становлять безпосередню загрозу їх життям, не прихований та явний намір на заподіяння їм смерті, намагались втекти від останнього. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений виключно на умисне заподіяння смерті ОСОБА_13 , керуючись своєю суб`єктивною помилковою впевненістю, що таким чином він захищає себе, свою родину та свою власність від протиправного посягання зі сторони ОСОБА_13 , не маючи на це жодної законної підстави, наздогнав ОСОБА_13 на АДРЕСА_1 , та утримуючи його лівою рукою за одяг, правою рукою, за допомогою ножа побутового призначення, усвідомлюючи свої протиправні дії і бажаючи їх подальшого настання, умисно, цілеспрямовано, із достатньою силою, близько 21 години 00 хвилин 08 листопада 2019 року наніс ОСОБА_13 один удар лезом ножа у передню поверхню лівої половини його грудної клітини, від якого останній впав на землю та через короткий проміжок часу настала його смерть.
ОСОБА_13 спричинено ушкодження у вигляді одиночного проникаючого сліпого колючо-ріжучого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з ушкодженням серця, яке супроводжувалось явищами тампонади серцевої сорочки кров`ю, що призвело до гострої крововтрати, є прижиттєвим, могло утворитися від не менш ніж однократної дії плоского колючо- ріжучого предмету, що міг мати гостре лезо та протилежний не заточений край, утворилося незадовго до настання смерті, находиться в прямому причинному зв`язку з причиною смерті та згідно п.п.2.1.3. літера «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя стосовно до живих осіб. Смерть ОСОБА_13 настала від проникаючого колото-різаного поранення передньої лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівого шлуночка серця, яке ускладнилося явищами тампонади серцевої сорочки кров`ю та гострої крововтрати, що підтверджується відповідними даними, отриманими під час проведення судово- медичної експертизи трупа. Смерть ОСОБА_13 могла настати за, приблизно, не менш ніж 3-4 години від моменту проведення огляду трупа на місці його виявлення (огляд трупу проведено 09.11.2019 року у проміжок часу з 00 год. 30 хв. до 00 год. 55 хв.), що також підтверджується відповідними даними, отриманими під час проведення судово-медичної експертизи трупа.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 12 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок м`якості.
Прокурор вважає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що під час судового слідства обвинувачений надавав суперечливі показання, намагаючись ухилитись від справедливого покарання, жодним чином не виразив своє негативне ставлення до своїх злочинних дій, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Окрім цього, суду не врахував повною мірою й думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому виключно суворе покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та потерпілих, які апеляційну скаргу підтримали, обвинуваченого та захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який вину визнав частково, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Окрім цього, суд не встановив обставин, які б обтяжували та пом`якшували покарання.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується.
Доводи прокурора про те, що суд не надав належної оцінки обставинам скоєння злочину, залишив поза увагою дані особу обвинуваченого та обставину невизнання останнім своєї вини, не заслуговують на увагу, як такі, що були досліджені та враховані судом повною мірою під час ухвалення вироку.
Твердження прокурора про те, що потерпілі наполягали на призначенні обвинуваченому більш суворого покарання, хоча і мають місце, проте не є вирішальними та підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання не дають.
Вирішуючи питання про необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, колегія суддів, суд виходить з того, що обвинувачений хоча і вчинив умисний особливо тяжкий злочин, проте до кримінальної відповідальності притягується вперше, до скоєння злочину мав міцні соціальні зв`язки, свою вину визнав частково, що у сукупності дає підстави вважати призначене йому судом першої інстанції покарання справедливим.
З огляду на викладене, доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та його особі, внаслідок м`якості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4