Справа №295/2472/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, не працюючого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, винесене в кримінальному провадженні № 0000290 від 01.03.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2021 року близько о 02-05 год. у ОСОБА_5 , який перебував за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на викрадення грошових коштів з автомату для розливу питної води, який належить ФОП ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_5 ,пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, скориставшись заздалегідь підготовленим предметом, шляхом підбору ключа, відкрив замок автомату для розливу питної води та проник до вказаного сховища у такий спосіб. Продовжуючи свої злочинні дії, оглянувши всередині вказане сховище, ОСОБА_5 , викрав з останнього грошові кошти у сумі 300 грн. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, перебуваючи біля вказаного автомату з розливу питної води, ОСОБА_5 продовжував перебувати на вказаному місці, однакз причин, які не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий перехожими. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища автомату для розливу питної води, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_9 , чим намагався завдати останньомумайнової шкоди на загальну суму 300 грн. Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу слідчим зазначено, що під час досудового слідства встановлено наявність визначеного ч. 1 ст. 177 КПК України ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана особа місце скоєння кримінального правопорушення залишила та в подальшому була затримана перехожими одразу після таємного викрадення чужого майна.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з наведених у ньому підстав, пояснивши, що в протоколі затримання підозрюваного фактичний час його час його затримання 01.03.2021 року вказано зі слів самого підозрюваного та підлягає встановленню. Внаслідок проведення впізнання на ОСОБА_5 вказав свідок та безпосередній очевидець подій ОСОБА_10 , який разом з іншим свідком ОСОБА_11 прослідкували за ним до вул. Покровськкої та викликали працівників поліції після події кримінального правопорушення. Після затримання в ОСОБА_12 було вилучено працівниками поліції інструменти та відмички, що могли використовуватися ним для проникнення до автомату з розливу питної води.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник указав на те, що підозра є необґрунтованою у зв`язку з розбіжностями в зазначенні часу події кримінального правопорушення та фактичного затримання підозрюваного в процесуальних документах, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно відмовити та слід застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

01.03.2021 року (об 11-27 год., а фактично о 01-37 год., як указано слідчим в протоколі затримання) ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня органом досудового розслідування йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події за адресою м. Житомир, вул. Крошенська 39 від 01.03.2021 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 01.03.2021 року; протоколом огляду місця події 01.03.2021 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.03.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 01.03.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 01.03.2021 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.03.2021 року.

Дійсний час події злочину та фактичного затримання ОСОБА_5 підлягають встановленню органом досудового розслідування під час поведення досудового розслідування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, його вік, стан здоров`я, підозрюваний не працює та не має постійного джерела доходу, з його слів проживає зі своєю матір`ю, має непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, та його місце проживання зареєстроване в м. Житомирі.

Окрім того, варто зауважити, що існують усталені правові позиції ЄСПЛ, згідно з якими сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може виправдовувати застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, та оскільки слідчим і прокурором не доведено, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому слідчим суддею ризику переховування від органів досудового розслідування й суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також наявність у підозрюваного непогашеної судимості за вчинення умисного корисливого злочину, що характеризує його як особу, схильну до вчинення такого виду злочинів, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, що є достатнім для запобігання зазначеному ризику.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 години по 07 годину до 30 квітня 2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Строк дії ухвали - до 30 квітня 2021 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17-00 год. 04.03.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1