Справа № 369/4847/21
Провадження №1-кс/369/951/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської областi ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000024 від 26.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.2 ст.15 ст.4 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021,
Подане клопотання прокурор мотивує тим, що сектором дізнання відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 26.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.2 ст.15 ст.4 ст.190 КК України.
Так, до районного управління поліції ГУНП в Київській області 26.02.2021 року надійшла заява від громадянина ОСОБА_5 про те, що громадянка ОСОБА_6 використала завідомо підроблений документ, а саме договір позики на суму 87 000 доларів США, апеляційна скарга від 19.03.2020, заява від 28.04.2020 про відкликання апеляційної скарги та заява від 16.03.2020 про вчинення злочину від імені заявника.
В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано ОСОБА_5 , який повідомив про те, що 30.08.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва.
Відповідно до договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва, 14.10.2009 у рівних частинах між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було придбано об`єкт незавершеного будівництва, загальною площею 228,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,120 га кадастровий номер :02:010:0100, за цією ж адресою.
Частину грошових коштів у сумі 87 000 доларів США для придбання вищезазначеного об`єкту незавершеного будівництва надала безоплатно його колишня теща ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані грошові кошти були перераховані на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_5 , за заявою ОСОБА_6 від 09.09.2009. Також, частину коштів у розмірі 27 000 доларів США для придбання об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки надав ОСОБА_5 . Крім того, для завершення будівництва об`єкту та приведення його в стан придатний для проживання, ОСОБА_5 було витрачено додаткові кошти в сумі 75 000 доларів США. Будь-який договір позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не укладався.
14.09.2011 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ).
05.05.2016 року за домовленістю із колишньою дружиною свою 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки потерпілий ОСОБА_5 подарував доньці ОСОБА_10 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2018 у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 про стягнення коштів відмовлено. Під час огляду вказаного рішення встановлено, що в позовній заяві позивачка посилалася на те, що в 2009 році остання планувала переїхати на постійне місце проживання до України. Щоб не перевозити велику суму коштів з собою за кордон, її донька ОСОБА_8 вмовила перерахувати кошти на рахунок чоловіка ОСОБА_5 , а в разі необхідності кошти їй будуть повернуті на першу вимогу. Тому, 09.09.2009 без будь-якого договірного зобов`язання, правової підстави, ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 87 000 доларів США. В матеріалах справи відсутні докази неможливості перевезення готівкових коштів через кордон, або неможливість зняття даних коштів самою позивачкою вже в Україні, або залишення їх на рахунку.
Крім того, 26.09.2019 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму боргу за договором позики від 17.08.2009 у розмірі 87 000 доларів США, що еквівалентно 2 463 840 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн. У решті позову до ОСОБА_8 відмовлено.
Під час огляду вищевказаного рішення встановлено, що у своїй позовній заяві ОСОБА_6 посилається на договір позики між нею та ОСОБА_5 від 17.08.2009 року, відповідно до якого остання позичила ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 87 000 доларів США, і які він мав їй повернути не пізніше кінця 2016 року.
Враховуючи вищевикладене, в позовній заяві ОСОБА_6 маються розбіжності в показаннях останньої. Під час подання позову про стягнення грошових коштів до ОСОБА_5 в 2018 році будь-якої мови про існування договору позики на суму 87 000 доларів США не вказувалося, а в позовній заяві від 2019 року вже йдеться про наявний договір позики.
17.08.2009 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нібито був укладений договір позики. Згідно даного договору ОСОБА_6 нібито позичила ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 87 000 доларів США. Ніби-то своїм підписом на договорі позичальник засвідчив, що грошові кошти від позикодавця він отримав у повному обсязі до підписання цього договору, хоча згідно довідки з «ОТП Банк», грошові кошти в сумі 87000 доларів США перераховані за заявою ОСОБА_6 на рахунок ОСОБА_5 після підписання цього договору, тобто 09.09.2009.
В свою чергу, згідно показань ОСОБА_5 , останній ніяких договорів позики з ОСОБА_6 не укладав та грошові кошти в сумі 87 000 доларів США не позичав, а отримав їх безоплатно. Будь-яких підписів останній не ставив, та взагалі останньому не було відомо про наявність судових рішень за позовом ОСОБА_6 про стягнення з нього заборгованості в розмірі 87 000 доларів США.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.04.2004 ОСОБА_5 придбав у власність квартиру площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відомості про що введено до БТІ 13.04.2004.
16.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_11 винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої, на підставі виконавчого листа №369/12546/18 від 18.12.2019, виданого Києво-Святошинським районним судом, щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суми боргу за договором позики від 17.08.2009 в розмірі 87000 доларів США, що еквівалентно 2463849,00 грн., та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн., у зв`язку з чим приватним виконавцем постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_5 в межах звернення стягнення в сумі 95700,00 доларів США 9991,00 грн.
17.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_11 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до даної постанови прийнято рішення опис та арешт належного ОСОБА_5 майна, а саме: квартира площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
На веб-сайті setam.net.ua на даний час мається інформація про запланований 30.04.2021 аукціон стосовно належного ОСОБА_5 майна, а саме: квартира площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Початкова ціна вказаного нерухомого майна 1802000 грн., гарантійний внесок 90 100 грн. (https://setam.net.ua/auction/473125).
Таким чином, метою вчинення кримінального правопорушення у виді використання завідомо-підробленого документу договору позики від 17.08.2009 року, а також саме підроблення цього договору, було отримання позитивного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області на користь ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів.
Наслідком вчинення неправомірних дій особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, стало вилучення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_11 у ОСОБА_5 належного йому майна квартири площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та оголошення стосовно вказаного майна аукціону на електронній платформі ДП «Сетам».
Отже, з метою збереження вказаного речового доказу, уникнення зміни перереєстрації нерухомості за іншою особою, поновлення конституційного права особи на приватну власність, виникла необхідність в накладенні арешту на належну ОСОБА_5 квартиру площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до вирішення питання по суті справи.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити його у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів необхідність накладення арешту на об`єкт нерухомого майна квартиру, з метою збереження його як речового доказу.
Враховуючи вищевикладене та встановлені при розгляді клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що застосування менш обтяжливого способу арешту майна, аніж заборона відчуження та розпорядження майном, враховуючи мету накладення арешту, у даному випадку не забезпечить запобігання існування ризиків, передбачених п. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
В частині клопотання про заборону користуватися квартирою площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 слідчий суддя відмовляє, оскільки згідно ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000024 від 26.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.2 ст.15 ст.4 ст.190 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 .
Заборонити відчужувати та розпоряджатися майном квартирою площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
У задоволенні решти клопотання - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1