КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого -
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина
України, проживаючого в
АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_2
для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено подання начальника Дарницького районного відділу з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про скасування звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на реальну міру покарання, і останнього направлено для відбування призначеного покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

На вказану ухвалу захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суд м. Києва від 31 липня 2020 року як незаконну та відмовити у задоволенні подання начальника Дарницького районного відділу з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на реальну міру покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що підставою для скасування звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на реальну міру покарання, стало твердження органу пробації про те, що останній порушує обов`язки, покладені на нього вироком суду, а саме, що він не з`являвся для реєстрації 08.01.2020 року, 28.01.2020 року, 04.02.2020 року, 26.05.2020 року та 02.06.2020 року до Дарницького районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області без поважних причин, а також той факт, що в Дарницькому районному суді м. Києва перебувають на розгляді три обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 . Проте вказані обставини, на переконання сторони захисту, не могли бути взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки питання доведеності обвинувачення у вчиненні злочину в період іспитового строку має вирішуватися судом, який здійснює розгляд відповідного кримінального провадження. При цьому, згідно ч. 3 ст. 78 КК України в разі встановлення факту вчинення засудженим протягом іспитового строку нових злочинів відповідний суд, за наявності достатніх підстав, має призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71, 72 КК України. Таким чином, сторона захисту вважає, що судом першої інстанції порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки суд першої інстанції фактично стверджує про винність ОСОБА_6 у вчиненні інших кримінальних правопорушень, що в свою чергу є неприпустимим.
Крім того, апелянт зазначає, що засуджений ОСОБА_6 пояснив причини своїх неявок перебуванням на лікуванні у Міжнародній Антинаркотичній Асоціації. Наведені обставини, зокрема хвороба, є поважною причиною, яка могла перешкодити виконанню засудженим відповідних обов`язків щодо явки на реєстрацію до органу пробації, проте ці обставини судом не спростовані і жодних підстав не брати до уваги пояснення засудженого у суду не було.
Також захисник вказує на неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що засуджений в інший час виконував відповідні обов`язки, а тому підстави стверджувати про неналежне виконання ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього судом, без наявності об`єктивних та поважних причин, відсутні. В підтвердження зазначених фактів, стороною захисту було заявлено клопотання про виклик та допит представника Міжнародної Антинаркотичної Асоціації в якості свідка, однак, в задоволенні даного клопотання було відмовлено, що також є порушенням прав засудженого.
На підтвердження наявності обставин, які фактично позбавляли засудженого ОСОБА_6 можливості виконувати покладені на нього судом обов`язки, захисник просить викликати та допитати в якості свідка представника Міжнародної Антинаркотичної Асоціації ОСОБА_8 щодо перебування ОСОБА_6 на лікуванні у Міжнародній Антинаркотичній Асоціації.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого, вказуючи на законність та обгрунтованість судового рішення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали судової справи № 753/6909/19 (провадження № 1-в/753/288/20) та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до п.8 ч.1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.

Згідно приписів ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком суду. Невиконання засудженим покладених обов`язків вважається невиконання ним хоча б одного з обов`язків, які були покладені на нього судом.

За приписами абз. 1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року встановлено, що згідно ч.2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

09.12.2019 року до Дарницького районного відділу з питань пробації надійшли на виконання матеріали стосовно засудженого ОСОБА_6 та прийняті до виконання.
18.12.2019 року ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками покладеними на нього судом та попереджений про недопущення вчинення адміністративних правопорушень та скоєння нових злочинів.

15.06.2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшло подання Дарницького районного відділу з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням на реальну міру покарання призначену засудженому ОСОБА_6 вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі на 4 роки з тих підстав, що засуджений ОСОБА_6 під час перебування на обліку зарекомендував себе посередньо, п`ять разів не з`являвся на реєстрацію без поважних причин, а також стосовно останнього були відкриті кримінальні провадження за вчинення ним кримінальних правопорушень у період іспитового строку.

За результатами розгляду вказаного подання ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2020 року скасовано звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на реальну міру покарання і останнього направлено для відбування покарання призначеного за вироком суду.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 , під час перебування на обліку, порушив умови відбування покарання з випробуванням, а саме не виконував обов`язки, покладені на нього вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, який під час іспитового строку протягом незначного проміжку часу п`ять разів не з`явився для реєстрації до органу пробації, що свідчить про систематичність порушень, покладених на нього вироком суду та умов відбування покарання з випробуванням. При цьому судом було враховано, що стосовно ОСОБА_6 раніше вже вирішувалось питання за поданням органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання і останній просив надати йому шанс довести, що не буде допускати порушень покладених на нього обов`язків і ухвалою суду від 12.03.2020 року у задоволенні подання органу пробації було відмовленою. Проте, незважаючи на вказані обставини, ОСОБА_6 знову допустив порушення обов`язку з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації, а саме не з`явився на реєстрацію без поважних причин 26.05.2020 року та 02.06.2020 року. Також судом враховано, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувають на розгляді три обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 , за змістом яких останньому інкримінуються кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, вчиненні в період іспитового строку.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що за вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, оскільки зазначені судом факти свідчать про невиконання засудженим ОСОБА_6 покладених на нього судом обов`язків, а відтак і про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Апеляційні доводи захисника про те, що суд не врахував наявність у ОСОБА_6 поважних причин неприбуття до органу пробації для реєстрації, який пояснював причини своїх неявок перебуванням на лікуванні у Міжнародній Антинаркотичній Асоціації, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що перебування ОСОБА_6 на лікуванні у громадській спілці " Міжнародна Антинаркотична Асоціація", яка не є спеціалізованим лікувальним закладом МОЗ України, не є поважною причиною невиконання покладених на нього обов`язків вироком суду, з чим також погоджується колегія судів.

Також безпідставними колегія суддів вважає і апеляційні твердження захисника ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції не повинен був враховувати той факт, що в Дарницькому районному суді м. Києва перебувають на розгляді три обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 , так як питання доведеності обвинувачення у вчиненні злочину в період іспитового строку має вирішуватися судом, який здійснює розгляд відповідного кримінального провадження, і в разі встановлення факту вчинення засудженим протягом іспитового строку нових злочинів відповідний суд, за наявності достатніх підстав, має призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71, 72 КК України, проте у своєму рішенні суд фактично стверджує про винність ОСОБА_6 у вчиненні інших кримінальних правопорушень, що в свою чергу є неприпустимим і порушує принцип презумпції невинуватості, оскільки на переконання колегії суддів, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції жодним чином не стверджує про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні в період іспитового строку інших кримінальних правопорушень, а лише вказує на ту обставину, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувають на розгляді три обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 , за змістом яких останньому інкримінуються кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, вчиненні в період іспитового строку, що з урахуванням інших наведених у судовому рішенні обставин, свідчить про систематичне порушення засудженим ОСОБА_6 умов відбування покарання з випробуванням, який не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, а також характеризують ОСОБА_6 як особу, яка не бажає стати на шлях виправлення.

За викладеним, колегія суддів вважає, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року про скасування стосовно засудженого ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного вироком суду покарання є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання та направлено засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки - без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3