Справа № 749/523/21
Номер провадження 1-кп/749/58/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2021 року м.Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні в приміщенні Щорського районного суду Чернігівської області за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000095 несеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки села Петрівка Щорського (нині Корюківського) району, Чернігівської області, зареєстрованої та фактично проживаючої в будинку АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, не депутата, вдови, працюючої соціальним робітником у відділенні соціальної допомоги вдома КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Сновської міської ради, такої що має на утриманні одну неповнолітню дитину, інвалід 3 (А) групи, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування встановлені обставини, які не оспорюються обвинуваченою і вона згодна з розглядом обвинувального акта, а саме, що ОСОБА_3 , 26.05.2021, близько 11 години 00 хвилин, знаходячись у адміністративному приміщенні Староруднянського старостинського округу, розташованому по вулиці Центральній, будинок № 13 у селі Стара Рудня, Корюківського району, Чернігівської області, , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, правою рукою нанесла один удар по обличчю ОСОБА_4 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синця ділянки нижньої щелепи зліва, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 22.06.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування як кримінальний проступок за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

Судовий розгляд обвинувального акта здійснено без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, про свою та слідчого впевненість у добровільності згоди підозрюваного на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України за відсутності осіб фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.
Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй проступку, повністю доведена за результатами спрощеного провадження.
До обвинувального акта з клопотанням додана письмова заява ОСОБА_3 у якій вона беззаперечно визнає свою винуватість, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. Така письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності захисника ОСОБА_5 .
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах висунутого обвинувачення, керуючись законом, дійшов висновку, що орган досудового розслідування поза розумним сумнівом встановив винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає її щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України відсутні.
При призначенні покарання суд враховує вимоги статей 50 та 65 КК України та керується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких суд має урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд виходить із класифікації кримінальних правопорушень відповідно до ст. 12 КК України, яке є кримінальним проступком, також із його особливостей й обставин вчинення, встановлених органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши дані про особу, суд з`ясував, що обвинувачена раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є працездатною, є інвалідом третьої (А) групи, працює соціальним робітником у відділенні соціальної допомоги вдома КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Сновської міської ради, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, а за місцем проживання характеризується задовільно.
З`ясувавши зазначені вище обставини, суд дійшов висновку про призначення для обвинуваченого необхідного і достатнього, а також і справедливого, для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, покарання у виді штрафу.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, буде співмірним тяжкості вчиненого кримінального проступку, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Тому, зважаючи на приписи абзацу третього п.2 ч.4 ст.374 КПК, згідно з якими у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема, початок строку відбування покарання, суд вважає за необхідне зазначити, що строк відбування кримінального покарання у виді штрафу слід рахувати саме з дня набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався. Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 382 КПК України,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Строк відбування кримінального покарання у виді штрафу рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його отримання.
На підставі ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, в порядку передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1