Провадження №1-в/592/3/21

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча, Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого: 14.04.2017 р. вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. На підставі ч. 3 ст. 72, ст. 71 КК України суд до призначеного покарання за цим вироком частково приєднав не відбуту частину покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03.12.2015 р. визначено остаточне покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. Початок строку відбування покарання 19.02.2016 р.; кінець строку 04.10.2023 р.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним клопотанням та просить суд звільнити його умовно достроково від призначеного покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 14.04.2017 р. за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав, просив звільнити.

Прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.

Заслухавши думки сторін, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. На підставі ч. 3 ст. 72, ст. 71 КК України суд до призначеного покарання за цим вироком частково приєднав не відбуту частину покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03.12.2015 р. визначено остаточне покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до наданої Сумською ВК № 116 інформації початок строку відбування покарання 19.02.2016 р.; кінець строку 04.10.2023 р., станом на 15.02.2021 р. не відбута частина покарання засудженого ОСОБА_4 становить 02 роки 07 місяців 18 днів.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Сумській ВК № 116 з 26.10.2020 р.

Надаючи оцінку вимогам заяви в частині доведення засудженим свого виправлення суд виходить з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільне корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у установі відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду заяви.

За час перебування у ДУ «Сумська виправна колонія № 116» засуджений ОСОБА_4 вимоги режиму відбування покарання порушував, мав стягнення переважно у вигляді доган.

Згідно наданої ДУ «Сумська виправна колонія № 116» характеристики від 03.12.2020 р. засуджений за час відбування покарання в колонії характеризується негативно, за нетривалий термін перебування в установі має два стягнення за порушення режимних вимог. За грубе порушення вимог режиму тримання Постановою № 17 від 09.11.2020 р. засудженого ОСОБА_4 було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ре соціалізації № 4 установи. В установі не працевлаштований, до праці ставиться негативно. Участі у суспільно-корисній праці та житті відділення не приймає, ініціативу не проявляє.

Встановлені судом факти свідчать про ситуативну поведінку засудженого, а тому позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що звернення засудженого ОСОБА_4 з клопотанням про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 14.04.2017 р. є передчасним, а тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 14.04.2017 р. відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1