1Справа № 335/6368/21 1-кп/335/613/2021
У Х В А Л А
18 червня 2021 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, кримінальне провадженні за обвинуваченням
Ухвалою суду від 16 червня 2021 року по кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, заборонивши у період з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 Кримінального кодексу України.
Також прокурор посилається на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на те, що ОСОБА_4 , може: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме вчинення злочину за правовою кваліфікацією, ч. 3 ст. 296 КК України, якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Про вказані наміри ОСОБА_4 , вже свідчить його поведінка, адже після вчинення злочину відразу залишив місце події.
Крім того, ОСОБА_4 ніде не працює, отже не має постійного джерела доходу, не має стійких соціальних зв`язків, а також офіційно не одружений, а тому є достатні підстави вважати, що останній з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення може безперешкодно переховуватися від слідства та суду. Крім того, ОСОБА_4 скоїв умисний злочин проти громадського порядку та моралі.
Зазначені обставини, на думку прокурора, свідчать також про соціальну небезпеку ОСОБА_4 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду та перешкодити виконанню процесуальних рішень. І це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_4 буде саме домашній арешт.
Зазначені факти, на думку прокурора, свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім як домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 взагалі будь-який запобіжний захід, разом з тим не заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 зазначив про те, що прокурором не доведено не лише обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.296 КК України, а взагалі наявність в діях обвинуваченого навіть складу злочину передбаченого ч.3 ст.296 КК України. На його думку в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявний склад адміністративних правопорушень.
Також, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 зазначив про те, що ризики наведені прокурором є не обґрунтованими та не доведеними. Так, обвинувачений ОСОБА_4 не був одразу затриманий працівниками поліції, місце події залишив безперешкодно. Затриманий був лише через декілька днів. Він не переховувався. Після затримання та вручення підозри був відпущений. До суду для обрання запобіжного заходу з`явився самостійно. Також самостійно з`явився до суду апеляційної інстанції коли переглядався обраний відносно нього запобіжний захід. З`являвся на всі виклики до слідчого. На підготовче судове засідання також з`явився до суду. Зазначене свідчить про те, що наміру переховуватися від суду у обвинуваченого ОСОБА_4 не має.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні неодноразово попросив у потерпілих вибачення за скоєне. Зазначив про те, що дуже шкодує, що так себе вів.
Свідки у даному кримінальному провадженні взагалі відсутні, а тому і жодного впливу на них бути не може. Жодних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_4 впливав або мав намір будь-яким чином впливати на потерпілих прокурором не надано. Крім того потерпілі є працівниками поліції.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначили про те, що жодного впливу до них зі сторони обвинуваченого не було, побоювань що такий вплив може бути здійснений у них не має, а тому вважали, що до обвинуваченого ОСОБА_4 можна застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Разом з тим, потерпілий ОСОБА_9 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити застосувавши до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Дослідивши клопотання прокурора, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
При вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 квітня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, заборонивши у період з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 21 червня 2021 року.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні, суд виходить із встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу обставин щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.296 КК України. При цьому, на стадії підготовчого судового засідання суд вважає передчасними доводи захисника, що в ході досудового розслідування не доведено, що у діях обвинуваченої наявний склад злочину, який йому інкриміновано.
При цьому, суд враховує, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.
Разом з цим, враховуючи, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину проти громадського порядку та моралі, який відноситься до не тяжких злочинів суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу.
Однак, виходячи із встановлених в ході розгляду клопотання обставин, суд вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, що виключає застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Разом з тим, суд приходить до висновку, про можливість виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків в інший спосіб ніж шляхом застосування домашнього арешту у нічний час.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
З урахуванням вищезазначених обставин, поведінки обвинуваченого у судовому засіданні, який неодноразово просив вибачення у потерпілих, думку потерпілих щодо запобіжного заходу, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та покласти на нього передбачені ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати на виклик до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватись від спілкування з потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Такий запобіжний захід, на переконання суду, є достатнім та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду даного кримінального провадження. Покладення інших обов`язків суддя вважає недоцільним.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181, 193, 194, 196, 205, 314-316, 369-372, КПК України, суд,-
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком до 17 серпня 2021 року включно:
- прибувати на виклик до суду,
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду,
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,
- утримуватись від спілкування з потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, відповідно до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання відповідно до ч.3 ст.179 КПК України покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.
Повний текст ухвали складено 22 червня 2021 року.

Суддя: ОСОБА_1